АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2494/18Суддя 1 інстанції Козлов Ю. В.
Номер провадження 33/774/170/К/18Суддя- доповідач Остапенко В. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Остапенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352 (триста двадцять) гривень 40 копійок.

За участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

свідка ОСОБА_4

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, 06.04.2018 року о 23 годині 00 хвилин керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Ракітіна 38 в Покровському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не вибрав безпечної швидкості, не дотримавшись безпечності руху та безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 який здійснював розворот з крайньої лівої смуги. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Окрім того, інспектором роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - лейтенант поліції ОСОБА_4 прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди і під час з'ясування обставин події виявив у водія ОСОБА_2, який керував ТЗ в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду та тестування спеціальним засобом «Драгер» на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків про що було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення БД № 072102 від 07.04.2018 року. В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_2 порушив пункт 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 25 червня 2018 року скасувати, а справу закрити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що запах алкоголю з порожнини роту було помилково виявлено через вживання останнім лікарських засобів. Також пояснив що в результаті ДТП вдарився головою і тому через запаморочення втратив координацію рухів, однак був повністю тверезий, оскільки не вживав спиртних напоїв взагалі.

Також ОСОБА_2 зауважив, що при розгляді справи суд першої інстанції не взято до уваги, що він на пропозицію працівника поліції погодився пройти огляд з використанням спеціальних технічний засобів Драгер. Інспектор поліції ОСОБА_4 спочатку пояснював, що технічний засіб підвезе інший екіпаж, а потім нічого не пояснюючи склав відносно нього протокол про відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, що є грубим порушенням ст. 266 КУпАП.

Окрім того звертає увагу на те, що пояснення свідків місять раніше заготовлену однакову інформацію надруковану на принтері, в яку були внесені персональні дані свідків,пояснення не містять інформації щодо часу та дати проведення відмови від проведення огляду на стан сп'яніння.

Також судом винесено постанову без врахування характеризуючи даних особи, його майнового стану, пом'якшуючих обставин при обранні виду адміністративного стягнення та не взято до уваги, що автомобіль йому потрібен для роботи на таксі, що є його єдиним та основним джерелом існування та утримання родини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, просили постанову суду першої інстанції скасувати провадження закрити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши правопорушника, його захисника та інспектора поліції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 294 КУпАП перегляд постанов судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Оцінюючи докази, апеляційний суд приходить до висновку, про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксованих в протоколах про адміністративне правопорушення, складеними відносно нього уповноваженою особою поліції.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до апеляційної скарги особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 оскаржує постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2018 року, тільки в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 072102 від 07 квітня 2018 року, який складений у відповідності із вимогами ст. 256 КУпАП (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які долучені до матеріалів справи, де кожен з них підтвердили те, що 07.04.2018 року в їх присутності було складено протокол про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі (а.с.2, 3);

-відеозаписом із боді - камер інспектора патрульної поліції № АЕ 0231, № АЕ 0170 на яких відображено факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов'язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції на вимогу працівника поліції, відмова, особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, не допускається.

Отже, твердження про вживання ОСОБА_2 медичних препаратів також було підставою для направлення водія для проходження медичного обстеження.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

До суду апеляційної інстанції було викликано інспектора роти №3 батальйону №1 Управління ПП у м.Кривому Розі, лейтенанта поліції ОСОБА_4, який складав протокол БД №072102 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2.

У судовому засіданні лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що при спілкуванні з ОСОБА_2, він почув запах медичних препаратів, на пропозицію проїхати до медичного закладу для встановлення ознак алкогольного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, ОСОБА_2 відмовився, так як його транспортний засіб після ДТП не закривався, а автомобіль залишати він не хотів.

Водій ОСОБА_2 погодився пройти огляд на місці зупинки з застосуванням технічного засобу «Драгер», але оскільки у даного екіпажа технічних засобів не було, водію ОСОБА_2, було запропоновано проїхати до медичного закладу, на що останній відмовився, у зв'язку з чим було складено протокол про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі. Крім того, водій ОСОБА_2 пояснював, що їде з похорон товариша.

Отже, вказані обставини і докази в їх сукупності, які є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП, що спростовують доводи апеляційної скарги в цій частині та підтверджують винність ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що пояснення свідків містять раніше заготовлену однакову інформацію надруковану на принтері та не містять інформації щодо часу та дати проведення відмови від проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки відповідно до відеозапису з боді - камери працівників поліції, вбачається, що свідки своїми підписами засвідчили надруковану у шаблоні інформацію про відмову ОСОБА_2, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що при обранні виду адміністративного стягнення судом не взято до уваги характеризуючих даних особи, його майнового стану, та пом'якшуючих обставин, суд до уваги не бере, оскільки судом першої інстанції накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відповідає меті стягнення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2. - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області В.О. Остапенко