33/775/185/2018(м)
263/4012/18

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі Свіягіна І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Володарського районного суду Донецької області від 04 травня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , старшого інструктора (навідника кулемету БТР), що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

в с т а н о в и л а :

згідно постанови судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14 квітня 2018 року о 20:00 годині старший інструктор (навідник кулемету БТР) відділення вогневої підтримки взводу спеціального призначення 1 патрульної роти патрульного батальойону військової частини НОМЕР_1 Південного ОТО НГУ прапорщик ОСОБА_1 знаходився на території військового об`єкту ВОП №М3/16 в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився .

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що протокол про військове адміністративне правопорушення відносно нього складений неповноважною на те особою, оскільки в матеріалах відсутні відомості про належність полковника ОСОБА_2 до Військової служби правопорядку. У протоколі про адмінправопорушення не зазначено, якої військової частини, установи або закладу є особа, яка склала протокол. Таким чином, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції ототожнив поняття військової частини з угрупованням військ Національної гвардії України, в результаті чого, при ухваленні постанови, суд допустив припущення, що є неприпустимим.

Крім того, пояснення у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були відібрані командиром батальйонної групи 19 полку підполковником ОСОБА_5 . Тобто, особа, яка складала протокол т особа, яка відбирала пояснення це дві різні особи. Це, на думку апелянта, є грубим порушенням Положень п.12 Розділу ІІ Наказу МОУ 374 від 18.07.2017 року, де, зокрема, зазначається, що обов`язок, щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Правопорушник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, тому неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу не є перешкодою для розгляду справи, відповідно до вимог ст.294 КУпАП.

Згідно ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення та суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації , трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

З матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП, а саме, розпивання алкогольних напоїв.

Цей висновок, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення НГ №003177 від 28 квітня 2017 року складений командиром угруповання Національної гвардії України «Д» полковником ОСОБА_2 (а.п.4), рапортом командира батальйонної групи 19 погп підполковника ОСОБА_5 та поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.п.6-7), а також довідкою №493 КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» (а.п.8), згідно якої ОСОБА_1 відмовився від обстеження на стан сп`яніння.

Отже, сам факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-20 КУпАП.

Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не заперечував сам ОСОБА_1 , що вбачається з постанови суду та апеляційної скарги особи.

Крім того, посилання правопорушника на те, що протокол складений неналежною особою, спростовуються матеріалами справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення НГ №003177 від 14.04.2018 року підписаний командиром угруповання Національної гвардії України «Д».

У відповідності з п.1 ч.1 ст.255 КУпАП особами, які мають право складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-20 є уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до яких відносяться командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів).

Доводи про те, що протокол було складено полковником ОСОБА_2 , а пояснення у свідків відбирав командир батальйонної групи 19 погп ОСОБА_5 , що на думку апелянта є неприпустимим, також не береться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки полковник ОСОБА_2 є безпосереднім керівником підполковника ОСОБА_5 та має право надавати розпорядження щодо збору доказів скоєного адміністативного правопорушення після складання відповідного протоколу.

Твердження апелянта про відсутність підпису свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення судом розцінюється, як бажання уникнути відповідальності, оскільки, згідно протоколу НГ №003177 зазначені свідки засвідчили своїми підписами факт відмови правопрушника ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Підписи свідків в графі «від надання пояснень та підписання протоколу відмовився в присутності» не мають суттєвого значення, оскільки сам ОСОБА_1 не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Ці докази суд об`єктивно визнав достовірними, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам і об`єктивно узгоджуються між собою. А тому доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Таким чином, адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст.ст.27,33 КУпАП.

Слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Володарського районного суду Донецької області від 04 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-20 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області І.М. Свіягіна