АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/1293/18 Головуючий суддя І інстанції Курило В. О.
Провадження № 33/790/456/18 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Суддею встановлено, що 2 березня 2018т року приблизно о 21.25 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в районі буд. № 4/6 по вул. Дудинської у м. Харкові, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці напрямку руху та скоїв зіткнення із автомобілем Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та їх власникам спричинена матеріальна шкода. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 2 березня 2018 року приблизно о 21.25 год. водій ОСОБА_1, знаходячись за вищевказаною адресою, після того як став учасником дорожньо-транспортної пригоди, з невідомих причин покинув місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 (А) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, 2 березня 2018 року приблизно о 22.53 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі буд. 47 по просп.. Любові Малої у м. Харкові, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6820 ARHK-0115, у присутності двох свідків, результати огляду: вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 2,33‰. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, та звільнити його від адміністративної відповідальності та передати його на поруки ТОВ «Феліз», посилаючись на її необґрунтованість, грубе порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, однобічність розгляду справи, не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, зазначає, що суд формально підійшов до встановлення обставин справи.

В судове засідання інстанції ОСОБА_1 та інший учасник ДТП ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки до суду не повідомили, а тому в силу вимог ст.294 КУпАП немає перепон для розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не здійснювалось фіксування судового процесу, що на його думку, є порушенням вимог закону.

Це твердження апелянта апеляційна інстанція не приймає до уваги, оскільки чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено фіксування судового розгляду при розгляді матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції грубо порушені вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, якою прямо передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопоуршення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Зазначає, що суд формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч.2 ст. 33 КУпАП, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорпушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

ОСОБА_1 вмінюється скоєння адміністраивних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, які відносяться до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому норми ч.2 ст. 33 КУпАП не повинні застосовуватись судом.

Також, апелянт посилається на положення ст. 21 КУпАП та просить передати його на поруки ТОВ "Феліз".

Дане посилання апеляційний суд залишає поза увагою, оскільки окрім посилання на цю норму Закону в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не надав жодного документу, які б вказували на можливість та доцільність завстосування такого заходу громадського впливу відносно нього.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї ненадійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймав.

Хоча суд і направляв ОСОБА_1 повістку про виклик його у судове засідання, однак вона повернута до суду за минуванням строку зберігання (а.с.15).

Таким чином, у суду першої інстанції не було даних про те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте суд розглянув справу без участі ОСОБА_1

За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «ГурепкапротиУкраїни», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, щокожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнавщо у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції від 12 квітня 2018 року підлягає безумовному скасуванню.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягаєз акриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма має імперативний характер.

Вирішення питання щодо винності чи не винності особи в скоєнні адміністративного правопорушення за межами строків передбачених ст. 38 КУпАП приведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко