Справа № 369/9948/18 Головуючий в суді І інстанції - Бурбела Ю.С.
Провадження № 33/824/900/2018 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2018,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він 06.08.2018 о 03 годині 40 хвилин по вул. Баликова в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, керував автомобілем марки «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказано, що протокол про адміністративне правопорушення на нього складено за дії, які взагалі не є правопорушенням, адже в протоколі йому ставиться у вину відмова від експертизи та освідування проте відмова від вчинення даних дій не є правопорушення з огляду на положення ст. 130 КУпАП. Крім того указав, що складання протоколу відбувалось у відсутності свідків, що стверджується даними протоколу (відсутність підписів та анкетних даних свідків), що є порушенням вимог ч.1 ст. 256 КУпАП. Окрім того, указав, що як вбачається з письмових пояснень нібито очевидців вчиненого ним правопорушення, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дані особи є інспекторами Департаменту охорони, що входить до складу Національної поліції України, які в день фіксації правопорушення були на добовому чергуванні. Дані обставини, на думку апеллянта, є порушенням п. 6 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», в якій указано, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Крім того зазначив, що пояснення нібито свідків правопорушення та розписка громадянина ОСОБА_8., який нібито отримав від поліцейських автомобіль викликають сумнів в їх достовірності з огляду на ряд суперечностей. Просив оскаржувану постанову скасувати та закрити справу.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з»явився, хоча неодноразово повідомлявся про дату та час розгляду справи шляхом направлення поштових повідомлень за місцем проживання, що вказане в протоколі про адміністративне правопорушення і апеляційній скарзі ОСОБА_3 та за місцем проживання, що вказане в особистій заяві ОСОБА_3 до суду першої інстанції (а.с.12). Також повідомлення про дату та час розгляду справи було розміщено на офіційному веб -сайті Київського апеляційного суду.

Як наголошував Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов»язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов»язки. Таким чином розгляд справи у відсутності ОСОБА_3 не порушує його право на справедливий судовий розгляд (його апеляційної скарги), оскільки він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду справи, не звертався до суду за інформацією щодо стану розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 06.08.2018 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, які вказували, що в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, розпискою ОСОБА_8 про те, що йому було передано транспортний засіб - автомобіль «Ауді А6» та що він зобов»язується не передавати транспортний засіб ОСОБА_3, іншими доказами.

Дослідивши вказані докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дані про свідків, що свідчить про їх відсутність на місці складання проколу є безпідставними, оскільки не зазначення у протоколі даних про свідків не спростовує правильності висновків судді місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не змінює суті протоколу, і не може вказувати на неможливість прийняття протоколу у якості підстави для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в них наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, в присутності яких водій ОСОБА_3 відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння. Також є безпідставними доводи ОСОБА_3 про те, що вказані особи не можуть бути свідками, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не є працівниками поліції та ОСОБА_3 не наведено обставин, які б свідчили про упередженість вказаних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено за дії, які не є правопорушенням, оскільки &qusi;освідування&qukg; та «експертиза» це кримінальні процесуальні дії, є безпідставними, оскільки, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки за допомогою технічних засобів та в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №129275 від 06.08.2018р. щодо ОСОБА_3, в ньому викладені ознаки, які дали підстави працівникам поліції вважати, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп»яніння та в ньому викладені дії ОСОБА_3, які свідчать про його відмову від проведення огляду, а саме, що він відмовився від проведення огляду за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі.

За змістом ч.1 ст. 130 КупАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає, у тому числі, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи те, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння, чим допустив порушення вимог п.2.5 ПДР, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також ОСОБА_3 не наведено доказів на спростування достовірності розписки ОСОБА_8 про отримання ним автомобіля від працівників поліції та зобов»язання його зберігати в АДРЕСА_2.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, постанова судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька