Номер провадження: 33/785/202/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарі судового засідання Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, його законного представника ОСОБА_5 та представника адвоката ОСОБА_6, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: . Харків, АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 13.11.2017 року о 11 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: вул. Ростовська, б.4а, в приміщенні Одеського навчально-виховного комплексу «Гімназія №7», вчинив хуліганські дії щодо неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме принижував честь та гідність, вчиняв фізичне насилля та чіплявся до нього, вдарив його рукою в обличчя, в присутності однокласників.

На дану постанову представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, прийняти нову постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В обґрунтування вимоги про скасування постанови, апелянт зазначає, що постанова є незаконною, винесеною з грубим порушенням вимог КУпАП, без зясування фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №469678, на який посилається суд першої інстанції як на доказ, складений з порушенням вимог п.п.11,9, 12 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 року №1376. Судом першої інстанції, на думку апелянта, не було надано належної оцінки іншим доказам по справі, а саме доказам, які свідчать про те, що відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 потерпілим ОСОБА_4 систематично вчинявся тиск, а саме погрози фізичним насиллям та виключенням із школи, у звязку з чим ОСОБА_2 вимушений був звертатися до поліції та до лікарів для надання медичної допомоги сину, що підтверджується матеріалами справи. Апелянт вважає, що постанова не може ґрунтуватися на доказах упереджених свідків, які є друзями потерпілого та його матері, а тому вказує, що суд першої інстанції не вжив жодних заходів для зясування усіх обставин справи та не дав належної оцінки наявним у справі доказам, чим порушив вимог ст.ст.280, 283 КУпАП. Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 зазначає, що аналіз всіх доказів в їх сукупності дає підстави для висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Так, в оскаржуваній постанові викладені показання ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, однак зазначеним показанням не надана належна правова оцінка, розбіжності у показаннях осіб не усунуті. В мотивувальній частині постанови не зазначено, на підставі яких саме з досліджених доказів суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП щодо повного, всебічного і об'єктивного встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення. Суд у своїй постанові лише зазначив, що вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена наявними у справі доказами, а також доказами, які були встановлені в процесі розгляду справи, не вказавши, якими саме фактичними даними, що містяться у доказах, він обґрунтував свій висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства.

При цьому, згідно з правовою доктриною, об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов'язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв'язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав'язати свою волю, а точніше свавілля.

Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів'я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Обов'язковою ознакою об'єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під'їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» від 22.09.2005 p. № 2899-IV).

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується наявність обовязкового елементу обєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а саме наслідків протиправних дій особи у вигляді порушення громадського порядку, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, конфлікт відбувся у приміщенні шкільного закладу під час перерви між заняттями між двома особами ОСОБА_2 та ОСОБА_10, що не призвело до порушення режиму роботи освітнього закладу та не спричинило шкоди громадському порядку, оскільки до даного конфлікту не було залучено велику кількість осіб.

Допитаний в судовому засіданні дільничний інспектор Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 пояснив, що здійснював розгляд адміністративних матеріалів та складав протокол щодо ОСОБА_2, про нецензурну лайку з боку ОСОБА_2 дізнався зі слів ОСОБА_4 Разом з цим, інспектор Нестеренко А.К. не зміг пояснити суду, в чому полягала нецензурна лайка, якими словами ОСОБА_2 принижував честь і гідність ОСОБА_4 Крім того, на запитання суду, чому в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у який спосіб порушувався громадський порядок і спокій громадян, інспектор пояснив, що в протоколі обмаль місця для викладення фабули правопорушення, у звязку з чим встановлені ним обставини викладені стисло і не в повному обсязі. Також з матеріалів справи вбачається, що ніхто з опитаних інспектором осіб не говорив у своїх поясненнях про нецензурну лайку з боку ОСОБА_2, інспектор зробив даний висновок самостійно.

Судом першої інстанції також не встановлено, як саме ОСОБА_2 принижував гідність чи чіплявся до ОСОБА_4, виражався нецензурною лайкою, будь яких доказів порушення громадського порядку або спокою громадян також не встановлено, чим допущена неповнота і однобічність розгляду справи, оскільки фактично не встановлена форма обєктивної сторони інкримінованого йому правопорушення.

Щодо факту нанесення удару ОСОБА_2 в обличчя ОСОБА_4, то дані відомості внесені до ЄРДР, а оскільки особа не може бути притягнута до відповідальності за одне й те саме правопорушення двічі, апеляційний суд вважає, що встановлення факту вчинення даних дій ОСОБА_2 є предметом досудового розслідування, який на момент розгляду справи не є доведеним у встановленому законом порядку, у звязку з чим такі дії не можуть бути визнаними однією з форм обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Разом з цим, судом першої інстанції не взяті до уваги порушення, допущені працівниками поліції під час складання адміністративних матеріалів.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 13.11.2017 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_2, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Ростовська, 4а, в приміщенні Одеського навчально-виховного комплексу «Гімназія №7», вчинив хуліганські дії по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме принижував честь та гідність, вчиняв фізичне насилля та чіплявся до нього, вдарив його рукою в обличчя в присутності однокласників.

При цьому понятими та свідками даного правопорушення у протоколі не зазначено жодну особу, потерпілим зазначений ОСОБА_4

Разом з цим, до протоколу долучені письмові пояснення ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які не зазначені у протоколі ані свідками правопорушення, ані понятими.

Крім того, викладені в письмових поясненнях свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відомості стосуються лише їх думки стосовно особистих якостей своїх учнів, стосовно ситуації, яка сталась, пояснити нічого не змогли.

Усім вищевказаним обставинам суд першої інстанції належної правової оцінки не надав, що свідчить про істотну неповноту та однобічність судового розгляду справи та є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Натомість, враховуючи вищевикладені обставини, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_2 будь-яких хуліганських дій щодо ОСОБА_4

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7, діючої в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду міста ОСОБА_7 від 14.12.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_15