АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1339/2018 Категорія: ч. 1 ст. 41 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої на посаді директора Дочірнього підприємства &q?єм;ПРІВІЛЕДЖ ГРУП&q?ДЖ;, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 41 КУпАП,

та її захисника ОСОБА_5,

розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 46 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень в дохід держави.

Як зазначено у постанові, відповідно до протоколу № 26-265/782 від 17 листопада 2017 року ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення за місцезнаходженням підприємства по вул. Здолбунівська, буд. 7, офіс № 8, Дарницький р-н, м. Київ, 02081, на час здійснення перевірки 17.11.2017 р. виявлено порушення вимог законодавства про працю:

1. У порушення норми статті 29 КЗпП України, працівника ОСОБА_6 не ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, чим порушено значену норму.

Підтверджуючих документів щодо ознайомлення працівника ОСОБА_6 із правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, під час інспекційного відвідування, не надано.

2. Згідно листа ДП «Прівіледж груп» від 24.07.2017 № 372/07, працівнику ОСОБА_6 встановлено випробовувальний термін (4 місяці) без укладення трудового договору. У порушення частини першої статті 26 КЗпП України, підтверджуючих документів щодо укладення трудового договору з працівником ОСОБА_6 у період встановлення випробовувального терміну, під час інспекційного відвідування, не надано.

3. У порушення норми статті 27 КЗпП України, згідно листа ДП «Прівіледж груп» від 24.07.2017 № 372/07, працівнику ОСОБА_6 встановлено випробовувальний термін (4 місяці) без укладення трудового договору. Підтверджуючих документів, щодо спростування зазначеного під час інспекційного відвідування, не надано.

4. У порушення статті 11 КЗпП України та статті 2 ЗУ «Про колективні договори і угоди» на підприємстві ДП «Прівіледж груп» не укладено колективного договору щодо регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Підтверджуючих документів щодо укладення колективного договору на підприємстві ДП «Прівіледж груп», під час інспекційного відвідування, не надано.

5. У порушення ст. 15 КЗпП України, ДП «Прівіледж груп» не здійснено реєстрацію колективного договору передбачену чинним законодавством України.

6. У порушення статті 30 Закону України «Про оплату праці», табелів обліку та використання робочого часу ДП «Прівіледж груп» не надано. Підтверджуючих документів щодо обліку виконуваної працівником роботи підприємством ДП «Прівіледж груп», під час інспекційного відвідування, не надано.

7. Листом від 24.07.2017 № 372/07 ДП «Прівіледж груп» зазначає, що трудова діяльність працівника ОСОБА_6 розпочалася з 01 вересня 2016 року із встановленням випробувального терміну 4 місяці та продовжувалась після припинення трудових відносин 03.05.2017. Однак згідно бухгалтерських відомостей нарахування заробітної плати здійснювалося з січня місяці по травень місяць 2017 року. Бухгалтерських відомостей щодо підтвердження оплати періоду випробувального терміну, під час інспекційного відвідування, не надано, чим порушено статтю 102 КЗпП України та частину першу статті 19 Закону України «Про плату праці»,

8. В порушення частини першої статті 116 КЗпП України, підприємством не було проведено в день звільнення остаточний розрахунок з працівником ОСОБА_6 та не здійснено виплати всіх належних йому сум. Згідно Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (встановленої форми № 1 ДФ), Відомостей про нарахування заробітної плати та Платіжних доручень № 661 від 17.02.2017 виплата заробітної плати за січень 2017 року була здійснена у лютому 2017 року у сумі 1 328,25 гривень, № 686 від 16.03.2017 виплата заробітної плати за лютий 2017 року була здійснена у березні 2017 року у сумі 1 328,25 гривень, № 732 від 21.04.2017 виплата заробітної плати за березень 2017 року була здійснена у квітні 2017 року у сумі 1 328,25 гривень, № 744 від 15.05.2017 виплата заробітної плати за квітень 2017 року була здійснена у травні 2017 року у сумі 1 328,25 гривень. Також згідно даних ДП «Прівіледж груп» бухгалтерських відомостей та Платіжного доручення від 16.06.2017 № Р24А243970915А51692 платник ОСОБА_7 перерахував на ім'я ОСОБА_6 кошти в розмірі 1 328,35 гривень. При цьому ДП «Прівіледж груп» не надано підтверджуючих документів про остаточний розрахунок та виплати всіх належних сум працівнику ОСОБА_6 в день звільнення, а саме: 03.05.2017. Підтверджуючих документів щодо підтвердження остаточного розрахунку в день звільнення з працівником ОСОБА_6 ДП «Прівіледж груп», під час інспекційного відвідування, не надано.

9. Враховуючи, що станом на день перевірки, не надано підтверджуючих документів про остаточний розрахунок з працівником ОСОБА_6 та здійснення виплати всіх належних сум (враховуючи компенсацію за невикористану щорічну відпустку) підприємством не здійснювалися виплати його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чим порушено частину першу статті 117 Кодексу законів про працю України. Підтверджуючих документів щодо здійснення зазначеної виплати, під час інспекційного відвідування, не надано.

10. Згідно Наказу про припинення трудового договору (контракту) від 03.05.2017 № 42-к щодо звільнення ОСОБА_6 відомості у графі компенсації за календарні дні невикористаної щорічної відпустки - відсутні, чим порушено норми статті 83 Кодексу законів про працю України.

Згідно Акта ДП «Прівіледж груп» від 24.07.2017 про відмову ОСОБА_6 від проставлення підпису про ознайомлення з наказом про звільнення від 03.05.2017, за підписом директора ДП Прівіледж груп» ОСОБА_4, фінансового директора ДП «Прівіледж груп» ОСОБА_8, начальника структурного підрозділу ДП «Прівіледж ОСОБА_11ОСОБА_7 в пункті 3 та 4 вказаного Акта зазначено: «Згідно ст. 10 Закону України «Про відпустки» право працівника на щорічні основну та додаткові відпустки повної тривалості (24 дні) у перший рік роботи настає після закінчення 6 місяців безперервної роботи на даному підприємстві. Дата прийняття на роботу ОСОБА_6-2.01.2017р., згідно наказу 29-к., що свідчить про відсутність підстав для компенсації відпускних».

З огляду на зазначене, грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки при звільнені 03.05.2017, працівнику ОСОБА_6 суб'єктом господарювання ДП «Прівіледж груп» не здійснювалася.

Підтверджуючих документів щодо здійснення зазначеної виплати, під час інспекційного відвідування, не надано.

Відповідно до протоколу № 26-265/783 від 17 листопада 2017 року ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення за місцезнаходженням підприємства по вул. Здолбунівська, буд. 7, офіс №8, Дарницький р-н., м. Київ, 02081 на час здійснення перевірки 17.11.2017 р. виявлено порушення вимог законодавства про працю:

1.

Наказом про припинення трудового договору (контракту) від 03.05.2017 № 42-к, працівника ОСОБА_6 звільнено з посади педагога-організатора в порядку пункту 4 статті 40 КЗпП України 03 травня 2017 року, та зазначено в підставі звільнення: «заява ДП «Прівіледж груп». При цьому згідно досліджених документів під час інспекційного відвідування (невиїзного інспектування), листа ДП «Прівіледж груп» від 24.07.2017 № 372/07, за підписом директора ДП «Прівіледж груп» ОСОБА_4 та завірений печаткою ДП «Прівіледж груп», вбачається, що трудова діяльність зазначеного працівника розпочалася з 01 вересня 2016 року та встановлено випробувальний термін 4 місяці, відповідно до зазначеного в листі «Початок Вашої діяльності в іій установі зафіксовано 1 вересня 2016р.,з умовою обов'язкового випробувального терміну у розмірі 4 місяці, які Ви склали вдало.

2 січня 2017 р. було оформлено наказ-розпорядження № 29-к про прийняття Вас на роботу (копія наказу додається), де чітко зафіксовано 1/2 ставки з графіком роботи 4 години /день згідно акту СЕС від 17.11.2016р.»

Початок трудової діяльності ОСОБА_6 в ДП «Прівіледж груп» рахується з 01.09.2016, без належного оформлення трудових відносин та видачі відповідного наказу (розпорядження) про зарахування штатної одиниці, згідно норм чинного законодавства, чим порушено частину 1 та частину 3 статті 24 КЗпП України,

При цьому працівнику ОСОБА_6 було встановлено випробувальний термін 4 місяці, чим грубо порушено норму статті 26 КЗпП України,

Також, відповідно до листа ДП «Прівіледж груп» від 24.07.2017 № 372/07, за підписом директора ДП «Прівіледж груп» ОСОБА_4 порушено норму статті 27 КЗпП України.

Також, згідно вищевказаного листа, вбачається продовження виконання трудових обов'язків ОСОБА_6 вже після припинення трудових відносин (03.05.2017), що підтверджується значеним в листі, а саме: «З наказом ознайомлюватись Ви відмовлялись, що свідчить про Вашу неявку, більш того, Ви продовжували ходити на роботу, демонструючи свою відповідальність». Листом ДП «Прівіледж груп» від 24.07.2017 № 372/07 вказано про лояльно оцінену роботу ДП «Прівіледж груп» в травні місяці та здійснено виплату з особистих коштів фінансового директора, згідно зазначеного: «за те що дозволив працювати Вам після звільнення, про що свідчить платіжна від 16.06.2017р.».

Згідно Платіжного доручення від 16.06.2017 № Р24А243970915А51692 платник ОСОБА_9 перерахував кошти на ім'я ОСОБА_6 в розмірі 1 328,35 гривні.

ДП «Прівіледж груп» порушено норму частини 3 статті 24 КЗпП України, в результаті допущення працівника ОСОБА_6 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу у період встановлення випробувального терміну з 01.09.2017 (4 місяці) та період роботи після припинення трудових відносин з ДП «Прівіледж груп» з 03 травня 2017 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що 16 лютого 2018 року розгляді справи було проведено без її участі, хоча вона подавала клопотання про відкладення розгляду справи до вирішення адміністративної справи № 826/15705/17 по суті Окружним адміністративним судом м. Києва. При цьому прийнята постанова не була їй надіслана, а про її прийняття стало відомо 06 березня 2018 року під час ознайомлення представника з матеріалами справи, чим порушено вимогу ст.. 285 КУпАП і її права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження в справі на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП закрити у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що як вбачається із направлення на проведення інспекційного відвідування № 2225 від 06.11.2017 року було призначено проведення невиїзного інспектування ДП «ПРІВІЛЕДЖ ГРУП» в період з 8 по 14 листопада 2017 року. Як вбачається із припису № 26-265/1165-805 від 14.11.2017 року, складеного в результаті перевірки на вжиття заходів щодо виконання вимог інспектора було встановлено строк до 14 грудня 2017 року. При цьому, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №26-265/782, № 26-265/783 його було складено до проведення перевірки, а саме 17 жовтня 2017 року. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що у присутності ОСОБА_4, проте це не відповідає дійсності, а протоколи про адміністративне правопорушення було направлено засобами поштового зв'язку.

Не зважаючи на те, що приписом було встановлено строк для виконання вимог положень трудового законодавства до 14 грудня 2017 року, інспектором складається протокол про притягнення Директора ДП «ПРІВІЛЕДЖ ГРУП» до відповідальності.

Слід також врахувати і те, що станом на день розгляду протоколів про адміністративне правопорушення № 26-265/782 та 26-265/783 від 17.10.2017 року припис № 26-265/1165-805 від 14.11.2017 року оскаржено у встановленому порядку.

ОСОБА_4 вказує, що під час оформлення працевлаштування ОСОБА_6, її було ознайомлено із правилами внутрішнього трудового розпорядку. Проте, працівник ОСОБА_6, відмовилась розписуватись про ознайомлення з правилами внутрішнього розпорядку, мотивуючи це тим, що в правилах зазначені години роботи із 10:00, а вона фактично задіяна по сумісництву із 15:00 (було проведення роз'яснення щодо припису в правилах графіку роботи педагогічного складу). Тому, в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки порушення ст. 29 КЗпПУ.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону Закону України «Про колективні договори та угоди» на новоствореному підприємстві колективний договір укладається за ініціативою однієї зі сторін у тримісячний строк після реєстрації підприємства, якщо законодавством передбачено реєстрацію, або після рішення про заснування підприємства, якщо його реєстрацію не передбачено.

Отже, укладення колективного договору є обов'язковим у разі використання на підприємстві найманої праці незалежно від кількості працівників та за наявності ініціативи хоча б однієї зі сторін. Якщо жодна зі сторін не виявила ініціативи, то ніхто не може примусити сторони укласти такий договір, адже обов'язковою умовою укладення будь-якого договору є вільне волевиявлення сторін (ст. 4 Конвенції № 98 МОП, частина третя ст. 203 Цивільного кодексу України).

Тому, в діях ОСОБА_4 відстуні ознаки порушення, передбаченого ст. 11, 29 КЗпПУ, ст. 11, 15 ЗУ «Про колективні договори».

Як встановлено приписами ст. 26 КЗпПУ при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Статтею 27 КЗпПУ передбачено, що до строку випробування не зараховуються дні, коли працівник фактично не працював, незалежно від причини.

Так, працівнику ОСОБА_6 було надано дозвіл на відвідування відкритих уроків, починаючи із 1 вересня 2016 року для самостійного визначення вікової категорії груп для подальшого викладання та можливості в майбутньому встановлення трудових відносин у зв'язку з характером передбаченої роботи, умов її виконання, інтересами працівника.

Таким чином, ОСОБА_6 відвідувала відкриті уроки, які проводились 1.10, 1.11, 1.12 іншими викладачами, а саме Івановим 1.1., ОСОБА_10, з ознайомлювальною метою характеру майбутньої роботи, а не відбування випробувального строку та /або виконання трудових обов'язків , що стверджується поясненнями вказаних осіб, які додаються разом із наказами про призначення вказаних осіб .

Тому розглядати період із 1.09.2016р-1.01.2017р як можливий допуск до роботи слід вважати необґрунтованим, а призначення випробувального строку взагалі не відбувалось, як і вбачається із наказу про прийняття ОСОБА_6 на роботу на підставі її заяви по факту ознайомлення вказаною особою з умовами праці.

Крім того, фактичне виконання трудових обов'язків працівником зафіксоване в табелях обліку використання робочого часу, копії за період січень-червень 2017р., які були надані інспектору в повному обсязі, що стверджується листом від 15.11.2017 року, проте не взяті до уваги інспектором, що є свідченням тому, що висновки інспектора про допуск ОСОБА_6 у зазначений період до виконання роботи такими, що не відповідають дійсності, а тому є безпідставним. Відповідно в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки порушення, встановленого ч. 3 ст. 26, ст.. 27, 102 КЗпПУ, ст. 30 ЗУ «Про оплату праці».

У відповідності до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 3 травня 2017 року ОСОБА_6 не працювала, що і вбачається із табелю обліку робочого часу за зазначений період, а з вимогою про розрахунок не зверталась, тому в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки порушення ст. ст. 83, 116, 117 КЗпПУ.

ОСОБА_4 також зазначає, що незалежно від наявності підписаного сторонами трудового договору у вигляді окремого документа, трудовий договір, як угода між сторонами (правочин), існує у будь-якому випадку, якщо працівник приймається на роботу за наказом. При цьому, ч. 3 ст. 24 КЗпП не встановлює обов'язковість укладання трудового договору як окремого документа з усіма працівниками.

Так, ОСОБА_6 було призначено на посаду педагога - організатора у ДП «Прівіледж груп» згідно наказу №29 від 1.01.2017р. на підставі заяви ОСОБА_6 від 01.01.2017р., таким чином допущено до роботи, належним чином оформивши трудові правовідносини, копія якого надавалась інспектору із зауваженнями та додається разом із заявою ОСОБА_6

В свою чергу, інспектор у своєму приписі посилається як на порушення, приймаючи до уваги, не реально існуючий розпорядчий акт, а на лист №327/07 від 24.07.2017 невідомого походження, який не виготовлявся, не скріплювався підписом Директора ОСОБА_4 та печаткою та не надавався інспектору.

Тому, в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки порушення ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпПУ.

Таким чином, з огляду на відсутність в діях ОСОБА_4 порушень, передбачених ч. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 41 КУпАП, унеможливлюється притягнення її до відповідальності за вказаними статтями.

Окремо слід зазначити, що протоколи за ч. 3 ст. 46 КУПаП щодо ОСОБА_4 не складались, а тому вона не може бути притягнута до відповідальності за ч. 3 ст. 46 КУпАП, оскільки останньою встановлено відповідальність за умисне приховування хворими на венеричну хворобу джерела зараження та осіб, які були у контакті з цими хворими.

При цьому, відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Таким чином, адміністративне стягнення накладені судом поза межами строків накладення адміністративного стягнення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5, які підтримали клопотання та апеляційну скаргу і просили їх задовольнити, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, вважаю, що вони підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 лютого 2018 року розгляд справи проведено без участі ОСОБА_4, від якої надійшла заява про відкладення розгляду справи. Крім того, в порушення ч. 1 ст. 285 КУпАП їй не було вручено копію постанови у встановлений законом триденний строк.

А тому, доводи клопотання ОСОБА_4 є обґрунтованими та воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону порушені, оскільки розгляд справи проведено без участі ОСОБА_4, від якої надійшла заява про відкладення розгляду справи, чим порушено право ОСОБА_4 на захист, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно п.1, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 26-265/782 від 17 листопада 2017 року убачається, що вчинене ОСОБА_4 адміністративне правопорушення виявлено під час інспекційного відвідування (перевірки) у період 3 08 листопада 2017 року по 14 листопада 2017 року, отже на момент розгляду справи в суді першої інстанції 16 лютого 2018 року закінчився тримісячний строк з дня виявлення правопорушення, а тому провадження по справі за ч. 1 ст. 41 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що протоколи за ч. 3 ст. 46 КУПаП щодо неї не складались, а тому вона не може бути притягнута до відповідальності за ч. 3 ст. 46 КУпАП, як про це зазначено у резолютивній частині оскаржуваної постанови, оскільки вказаною статтею встановлено відповідальність за умисне приховування хворими на венеричну хворобу джерела зараження та осіб, які були у контакті з цими хворими, що не стосується обставин даної справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин провадження по справі за ч. 3 ст. 46 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 46 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 41 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити за ч. 1 ст. 41 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, за ч. 3 ст. 46 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський