Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/291/18 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА
01 червня 2018 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Новоград-Волинського районного міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2018 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: вул. ОСОБА_4, б. 50, кв. 23 в м. Новоград-Волинський, Житомирської області, громадянин України, неодруженого, не працюючого,
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.
Згідно постанови суду, 19.01.2018 року в 00 год. 14 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Гоголя в м. Новоград-Волинський, з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить постанову суду відносно ОСОБА_2 скасувати у повному обсязі та закрити провадження у зв'язку з відсутністю події адміністративного проступку. В обгрунтування апеляції стверджує, що адміністративний проступок взагалі не мав місце. Подавав суду письмові заперечення, що жодних ознак перебування ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп'яніння не було виявлено і проведення його тестування на алкоголь було безпідставним. Алкотестер «Драгер» не був у встановленому порядку об'єктивно та неупереджено підготовлений до тестування, тобто не було у в встановленому порядку витягнуто мундштук з належної герметичної упаковки, щоб можна було б пересвідчитись у тому, що хтось у нього заздалегідь навмисно не залив спиртовмісну речовину, а на відміну від цього запропоновано використати пристрій у незрозуміло ким зібраному стані. ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду на стан сп'яніння, а лише наполягав на тому, щоб щодо нього було використано алкотестр у законний спосіб з вимогою пред'явлення документів щодо його сертифікації та повірки, що не було поліцією задоволено, а так само проігноровано його вимоги відповідного направлення на проходження огляду у медичній установі. Свідків, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на місці зупинці транспортного засобу не було. Їх письмові пояснення не є належними доказами. Зокрема у поясненнях ОСОБА_6 взагалі не зазначено дати його відібрання поліцейським, що доводить нікчемність даного документу. В судовому засіданні дані особи, тобто ОСОБА_6 та ОСОБА_7, надали покази, як свідки, які взаємовиключали наявність кожного з них. ОСОБА_7О на суді фактично підтвердив конфлікт ОСОБА_2 з поліцією, зокрема про те, що ОСОБА_8 заздалегідь до моменту складання протоколу вимагав провести його медичне освідування на предмет сп'яніння саме у медичному закладі. Аргументи незаконних дій поліції підтвердили на суді пасажири ОСОБА_8, а саме ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги та свої пояснення, просили скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення та доводи апелянта та захисника, дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції вказаних положень Закону при розгляді даного провадження у повному обсязі не дотримався, неповно зясувавши обставини по справі, невірно оцінивши докази та зробивши висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №037129 від 10.01.2018 року та пояснення свідків.
Так, згідно вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, 19.01.2018 року в 00 год. 14 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Гоголя в м. Новоград-Волинський, з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Посилаючись на вказаний протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд першої інстанції зазначив, що останній у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» власноручно вказав: «відмовляюсь». При цьому суд першої інстанції оцінив дану обставину, як відмову від проходження огляду на стан спяніння. Однак такий висновок суду є помилковим, оскільки зазначене письмове пояснення містить в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення», та не може бути розцінено як свідчення відмови особи від проходження огляду на стан спяніння.
Крім того в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтвердив, що таким чином відмовився від пояснень в протоколі, а не від проходження огляду на стан спяніння.
Не можуть бути покладені в основу рішення про визнання винним ОСОБА_2 і запис останнього на звороті протоколу, що він зобовязується не керувати транспортним засобом та залишає автомобіль на місці зупинки, на який послався в своїй постанові місцевий суд, оскільки саме по собі таке зобовязання, здійснене на вимогу працівників поліції, не підтверджує факт відмови особи від проходження огляду та інші обставини, в яких звинувачується ОСОБА_2, тобто не підтверджує наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів апелянта про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан спяніння, то вони також знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Так в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про участь в ході фіксації правопорушення ОСОБА_2 свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_12, письмові пояснення яких додані до протоколу про адміністративне правопорушення та були допитані в суді першої інстанції.
Аналізуючи зазначені письмові докази та пояснення свідків, а також встановлені в ході дослідження вказаних доказів дії усіх учасників подій, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
У відповідності до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Аналогічне положення містить і п.6 ІІ Розділу Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.
Допитані в ході розгляду справи в суді першої інстанції свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_12 пояснили що їх кожного окремо запрошували працівники поліції для засвідчення відмови ОСОБА_2 від проведення огляду на стан спяніння. Вони кожен окремо разом з працівниками поліції підходили до ОСОБА_2, який не виходи в машини, і працівник поліції пропонував йому пройти огляд на стан спяніння, від чого останній відмовився. При цбьому стан, в якому перебував водій, вони не бачили. Після цього свідки кожен окремо разом з працівниками поліції в автомобілі поліції підписували протокол та писали пояснення. При цьому кожен зі свідків пояснював, що він був тільки один, іншого свідка при ньому не запрошували, працівники поліції розяснювали при запрошенні, що людина відмовляється від огляду на стан спяніння.
Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які також допитані місцевим судом, до яких суд першої інстанції в переважній більшості віднісся критично, в категоричній формі підтвердили, що ОСОБА_2 працівники поліції пропонували пройти тест за допомогою приладу «Драгер», при цьому свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_9 зазначили, що ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на конкретному запропонованому приладі, оскільки він вже був у зібраному вигляді. При вказаних обставинах працівниками поліції сторонні свідки не залучалися. Враховуючи зазначені покази в сукупності з показами залучених працівниками поліції свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_12, які були залучені окремо один від одного, факт порушення працівниками поліції проведення процедури огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння знайшов своє підтвердження, оскільки сторонні свідки залучалися не одночасно, а по черзі, при вказаних свідках огляд на стан спяніння в порядку, передбаченому вищенаведеними нормами проведений не був, при свідках не надавалося ОСОБА_2 газоаналізатор, та не пропонувалося у звязку з його незгодою проходити огляд саме за допомогою даного пристрою, пройти огляд в медичній установі. У звязку наведеними обставинами на підставі положень ч.5 ст.266 КУпАП огляд ОСОБА_2на стан алкогольного спяніння вважається недійсним, оскільки він проведений з порушенням вищенаведених положень ст. 266 КУпАП, які кореспондуються з положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом № 1452/735 МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року.
Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що потягло за собою прийняття ним помилкового рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП.
Керуючись ст.ст.294, 247 п.1 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Новоград-Волинського районного міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2018 року за ч.1 ст.130 КУпАП року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: