ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника - адвоката Оніпка Є.А.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 10 січня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді Безвіконний В.М. визнаний винуватим в тому, що він 16.12.2017 року, о 23.10 год., по вул.Алмазна в м.Полтава, керував автомобілем „ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_1, з вираженими ознаками наркотичного сп'яніння (дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся, а лише просив поліцейських дозволити відвезти ліки своїй дитині, яка захворіла та потребувала лікування.

Констатуючи провину у вчиненому та призначаючи адміністративне стягнення суддя взяв до уваги в якості доказу лише протокол про адміністративне правопорушення, але не врахував пояснення свідків по справі та відеозапис події.

Окрім того, просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений не був, а про результат розгляду справи його захиснику стало відомо лише 22.11.2018 року, а тому не мав змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши захисника Оніпка Є.А. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, які уточнили подану апеляційну скаргу та просили закрити провадження в справі в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КпАП України, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та відсутність підстав до задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушника, а про результати розгляду справи захиснику ОСОБА_3 стало відомо лише 22.11.2018 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об'єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, ґрунтується на об'єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні і не спростовується в поданій апеляційній скарзі.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував транспортним засобом вираженими ознаками наркотичного сп'яніння (дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вони надали поліцейським на місці події.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису, відображається момент руху автомобіля „ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_1, та його подальша зупинка. При цьому поліцейські звернулися до ОСОБА_3 як до водія, вказали, що він керував транспортним засобом з порушенням правил дорожнього руху, у зв'язку з чим був зупинений. Після виявлення у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп'яніння працівниками поліції, із роз'ясненням передбачених законом прав, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у медичній установі, на що останній відмовився в присутності двох свідків.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об'єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Крім того, під час розгляду справи факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності свідків ОСОБА_3 не заперечував та вказав, що відмовився від його проходження, оскільки завчасно знав, що результат огляду в медичному закладі лише підтвердить його перебування в стані наркотичного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_3 щодо порушення його прав, передбачених ст.268 КпАП України, є непереконливими.

Своїми правами у відповідності до вимог ст.ст. 268, 271 КпАП України ОСОБА_3 скористався під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, де був присутній запрошений ним захисник.

Безпідставними є також твердження апелянта про закінчення на момент розгляду справи у суді строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_3 17.12.2017 року, а адміністративне стягнення накладено суддею 10.01.2018 року, тобто в межах передбаченого ст.38 КпАП України строку.

Тому, підстав для закриття провадження в справі, з огляду на положення п.7 ч.1 ст.247 КпАП України, немає.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м.Полтава від 10 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 10 січня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська