Провадження 3/522/6733/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 серпня 2018 року ОСОБА_1

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Коваленко В.М., за участю прокурора Острик О.В., особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, розглянувши у судовому засіданні протокол про адміністративне корупційне правопорушення стосовно: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, заступника начальника управління- начальника відділу боротьби зі злочинами, повязаними з торгівлею людьми, підполковника поліції, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, будинок, 8, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувася,

за ч. 2, ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшли складені 16.07.2018 року старшим оперуповноваженим Одеського управління ДВБ Національної поліції України ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_2 протоколи про адміністративне правопорушення №36/2018 за ознаками ч.2 ст. 172-6 КУпАП та протокол №37/2018 за ознаками ч.4 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою суду відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП зазначені справи обєднані в одному провадженні під номером 522/12548/18.

Із змісту протоколу №36/2018 вбачається, що ОСОБА_2, будучи заступником начальника управління - начальника відділу боротьби з торгівлею людьми управління боротьби зі злочинами, повязаними з торгівлею людьми ГУ НП в Одеській області, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у десятиденний строк не подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного Державного реєстру декларації осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після отримання 15.03.2017 року в ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» безготівкового кредиту у сумі 265 000 грн. на придбання 02.03.2017 року у власність транспортного засобу - автомобілю Suzuki Vitara», 2017 року виготовлення, що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Із протоколу №37/2018 вбачається, що ОСОБА_2, в порушення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», в щорічнійдекларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка подана 16.01.2018 року за 2017 рік, в розділі 14 «Видатки та правочини субєкта декларування», до Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі НАЗК) подав завідомо не достовірні відомості, а саме не вказав видатки та правочини (договір купівлі-продажу, кредитний договір та договір застави) на підставі яких у нього виникало право власності на автомобіль марки Suzuki Vitara», 2017 року виготовлення,чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчинених правопорушеннях, передбачених ч.2 та ч.4 ст. 172-6 КУпАП не визнав та показав, що кредитних коштів він не отримував, а вони були автоматично перераховані на рахунок юридичної особи продавця транспортного засобу, і даний факт вже був предметом перевірки правоохоронних органів , постановою Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 04.06.2018 року Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.06.2018 року відносно нього справа закрита за реабілітуючою підставою. У щорічній декларації за 2017 рік він зазначив придбаний у автомобіль та отриманий у банку на нього кредит, не ховав зазначені угоди, а не розумів їх повторну необхідність їх зазначати в розділі 14 «Видатки та правочини субєкта декларування», так як по ним він не отримав ні прибутку та не здійснив видатків.

Прокурор, наводячи висновок у справі, просила визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частинами 2 та 4 статті 172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення.

Всебічно, повно і обєктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши за власним переконанням докази, суд приходить до наступних висновків.

За змістом статей 252 та 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

1.Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закон), у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Згідно ч.2 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Судом встановлено, що 02.03.2017 року, ОСОБА_2 уклав договір № 40142017СКП000023 купівлі - продажу автомобілю з ДП «Автотрейдінг-Одеса». За умовами договору купівлі-продажу Продавець зобов'язався передати у власність ОСОБА_2 і останній зобовязався прийняти та оплатити автомобіль марки Suzuki Vitara» його за вказаною в договорі ціною 550 000 грн. Платіж у розмірі 285 000 грн. здійснює ОСОБА_2 в день укладання договору. Другий остаточний платіж у розмірі 265 000 грн. сплачується за рахунок кредитних коштів ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5. Відповідно до п.п.3.4. Договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 не має права розпоряджатись автомобілем та використовувати його до моменту повної оплати вартості товару, крім передачі його в заставу Банку.

15.03.2017 року, ОСОБА_2 уклав з ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» кредитний договір № 1/3088036 (надалі Договір кредиту), предметом якого було надання Позичальнику кредиту у сумі 270 273,50 грн. на купівлю автомобілю Suzuki Vitara», терміном з 15.03.2017 року по 14.03.2019 року включно зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1.99%.

15.03.2017 року, ОСОБА_2 уклав з Банком нотаріально посвідчений Договір застави транспортного засобу, на підставі якого, на виконання зобовязань за Договором кредиту ОСОБА_2 передано у заставу банку автомобіль Suzuki Vitara», вартістю 530 000 грн.

Згідно з пункту 6 Договору застави, ОСОБА_2 має право володіти та користуватись автомобілем, відповідно до його цільового призначення та умов договору застави, а також має право розпоряджатися лише за умови отримання попередньої письмової згоди Банку на це.

Виходячи із копій виписок ПАТ АБ «Укргазбанк» м. Одеса за особовим рахунком ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ОДЕСА» від 03.03.2017 р., 06.03.2017 р., 13.03.2017 р., 15.03.2017 р., ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» перерахував грошові кошти в сумі 265 000 гривень згідно договору купівлі-продаж) №40142017СКП000023 від 02.03.2017 року за автомобіль Suzuki Vitara».

21.05.2018 року, Одеським УДВБ НП України стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 12/2018 від за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Останньому ставилось у провину не повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК після придбання 02.03.2017 року за кредитні кошти автомобілю Suzuki Vitara».

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 року провадження по справі закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2С . складу та події адміністративного правопорушення.

Адвокатом ОСОБА_6 направлено начальнику Одеського УДВБ НП України дану копію судового рішення від 04.06.20918 року, що отримана адресатом відповідно вх.№ Я-257 о/п від 03.07.2018 року.

Оскільки постанова Приморського районного суду міста ОСОБА_1 04.06.2018 року набрала законної сили і є не скасованою, суд вважає, що існує обовязок врахувати висновки викладені у ній при розгляді нової справи. Так, у даній справі дослідженні аналогічні обставини адміністративного правопорушення, досліджена та дана оцінка неподанню відповідної декларації після придбання ОСОБА_2 автомобіля Suzuki Vitara», у ДП «Автотрейдінг-Одеса» за кредитні кошти ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5».

Як зазначено у постанові суду, при даних обставинах, ОСОБА_2 мав обовязок відобразити дану купівлю автомобілю за рахунок кредитних коштів виключно при подачі звичайної електронної декларації, що він своєчасно зробив у 2018 році. Оскільки суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, пов'язані в Законі з отриманням доходу, або придбанням майна, відповідно Закон вимагає повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в бік його збільшення. Зміна майнового стану (його кількісного показника) з точки зору Закону відбувається лише за умови безоплатного збільшення кількісних показників майнового стану (отримання подарунку, спадщини, виграшу, т.і.), або оплатного,- але коли вартість придбаного майна завідомо більша розміру фактично виплачених грошових коштів (при купівлі), або сума отриманих грошових коштів завідомо більша вартості придбаного майна (при продажу). Тому, з урахуванням появи у особи обовязків після отримання кредиту на його повернення, можливо дійти до висновку про те, що придбання даною особою майна на кредитні кошти до моменту повного погашення кредиту, не змінює майновий стан особи, оскільки змінюється лише якісний показник майнового стану, в той час як кількісний показник при цьому, не збільшується. Навпаки, з урахуванням вартості обслуговування кредиту для ОСОБА_2 (сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1.99% річних) кількісний показник при цьому змінюється в меншу сторону.

Також судом зазначено, що обовязок подання повідомлень про суттєві зміни в майновому стані у разі «придбання автомобілів за кредитні кошти» НАЗК не визначений та не розяснений. Викладені обставини даної справи свідчать про наявність невизначеності в застосуванні як ч.2 ст.52 Закону так і ч.2 ст.172-6 КУпАП, що з урахуванням положень Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та рішень Європейського суду з прав людини вказує на відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності стосовно порядку та підстав подання повідомлення субєктом декларування в НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у разі «придбання автомобілів за кредитні кошти», що зобовязує суд застосувати найбільш сприятливий для останнього підхід і вирішити зазначену колізію у законодавстві шляхом тлумачення на його користь.

Крім того, згідно банківської виписки по розрахунковому рахунку № 2ДП «Автотрейдінг-Одеса» за період з 03.03.2017 по 15.03.2017, ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» сплатив 265 000 грн ДП «Автотрейдінг-Одеса» відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_2 автомобіля Suzuki Vitara».

Таким чином, ОСОБА_2 не отримував дохід у вигляді грошових коштів, оскільки сума 265 000 гривень сплачено безпосередньо ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» до ДП «Автотрейдінг-Одеса» в рахунок придбання автомобіля «Suzuki Vitara» у ДП «Автотрейдінг-Одеса», а тому у останнього відсутній обов'язок повідомляти про суттєві зміни у майновому стані в частині отримання ним кредитних коштів.

Так, останній до сього часу не виконав свої кредитні зобовязання, тому у нього не виникли обовязки щодо повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, при тому, що ОСОБА_2 своєчасно подав річну декларацію за 2017 рік, в який зазначив вказане фінансове зобовязання перед банком.

2.Щодо наявності в бездіяльності ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.4 ст. 172-6 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, відповідальністьнастає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого обєкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо та відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткові мінімумів для працездатних осіб.

Останньому ставиться в провину подання до НАЗК 16.01.2018 року в щорічній декларації за 2017 рік, в розділі 14 «Видатки та правочини субєкта декларування» завідомо не достовірні відомості, а саме не внесення в неї видатків та правочинів (договір купівлі-продажуавтомобіля «Suzuki Vitara», кредитний договір та договір застави зПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5»).

Згідно п.67 Розяснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням НАЗК від 11 серпня 2016 р. № 3 (із змінами, внесеними рішеннями Національного агентства) (надалі Розяснення НАЗК), «…адміністративна та кримінальна відповідальність передбачені виключно за подання «завідомо недостовірних» відомостей. Тобто відповідне діяння має бути вчинено субєктом декларування з прямим умислом. При цьому, для притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень необхідно довести наявність такого умислу, а саме те, що субєкт декларування усвідомлював недостовірність відомостей, які він зазначив у декларації).

Викладене узгоджується з п.2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року.

Умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення підтверджує Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Таким чином, вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обєктом правопорушення є декларація як елемент системи фінансового контролю і запобігання корупційним діянням, обєктивною стороною правопорушення умисне подання завідомо недостовірних відомостей, зокрема, в даному випадку, невнесення відомостей про наявні активи та фінансові зобовязання.

Як пояснив в суді ОСОБА_2, він зазначив у щорічній декларації за 2017 рік придбаний у ДП «Автотрейдінг-Одеса» автомобіль «Suzuki Vitara», та отриманий у ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» на нього кредит у сумі 274864 грн. Він не ховав зазначені угоди, а не розумів повторну необхідність їх зазначати в розділі 14 «Видатки та правочини субєкта декларування» прим тому, що до погашення кредиту він не може вважатися таким, що отримав ні прибуток або здійснив видатки.

Щорічна декларація ОСОБА_2 за 2017 рік підтверджує зазначені останнім в суді факти декларування у розділах 6.Цінне майно-транспортні засоби та 13.Фінансові зобовязання вказаного транспортного засобу та кредиту.

Тобто з вищевикладеного убачається, що у останнього був відсутній умисел не вносити відповідні відомості в розділ 14 «Видатки та правочини субєкта декларування» щорічної декларації за 2017 рік, також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу, чи інтересу третіх осіб, в даному випадку як обов'язкові ознаки корупційного правопорушення, передбачені ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Крім того, декларування у щорічній декларації за 2017 рік ОСОБА_2 зазначеного у графах 6 та 13 придбання вказаного транспортного засобу та отримання кредиту, з зазначенням відповідних сум, безумовно вказує на відсутність в даному випадку обовязкової складової ч.4 ст.176-2 КУпАП, а саме, наявність різниці між поданими та достовірними відомостями на суму від 100 до 250 прожиткові мінімумів для працездатних осіб, що дає підстави суду стверджувати про відсутність події зазначеного правопорушення.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в даному діянні ОСОБА_2 суб'єктивної та об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Також, у суду є сумніви, щодо відповідності закону та достовірності протоколів про адміністративне правопорушення та доданих до них матеріалів.

Так, згідно протоколів підставою для проведен ня перевірки стосовно ОСОБА_2 стало звернення ГО «ЛЮСТРАЦІЙНА КОМІСІЯ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ» зареєстроване в Одеському УДВБ НП України за №1088 від 20.06.2018 р. з додатками копій щорічних декларацій ОСОБА_2 за 2016 рік на 11 арк. та за 2017 рік на 10 арк.

04.07.2018 року під час опиту ОСОБА_2 за даними фактами, останній дослідивши надані йому документи в протоколі опиту зазначив, що із дати роздруківки щорічних декларацій - 25.06.2018 року вбачається, що вони отримані після дати їх реєстрації в Одеському УДВБ 20.06.2018 року.

Слід погодитись із захисником, що в даному випадку ніяким чином офіційно не зареєстрований рапорт о/у уповноваженого ОСОБА_4 на імя начальника Одеського УДВБ ОСОБА_7, який не має резолюцій, не є допустимим документом, який спростовує можливу фальсифікацію даних документів.

Викладений висновок підтверджується ідентичністю електронних адрес зазначених у щорічних деклараціях ОСОБА_2 за 2016 та 2017 рік знятих посадовцями Одеського УДВБ 17.04.2018 р. і долучених до судової справи за рішенням суду від 04.06.2018 року копіям що долучені до даних протоколів про адміністративні правопорушення, як отримані від ГО «ЛЮСТРАЦІЙНА КОМІСІЯ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ», з приховуванням в останніх дати їх зняття з сайту НАЗК.

Враховуючі викладене, у суду є достатні підстави для обєктивних сумнівів у законності здобутті зазначених доказів.

Крім цього, згідно відповіді НАЗК на адвокатський запит захисника ОСОБА_6 вих. №44-01/30170/18 від 13.07.2018 року, перевірка декларацій ОСОБА_2 не проводилась та не надавалися доручення з цього приводу.

Також, матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення НАЗК щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення повязаного з корупцією, як і відсутні в даній справі матеріали перевірки НАЗК в межах компетенції цього органу щодо субєкта декларування, яким є ОСОБА_2, відповідно до наведеного Закону, який містить спеціальні правові норми та які підлягають застосуванню у даній справі.

Положеннями ст.252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до положень ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1 листопада 1950 року, ратифікованою Україною, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23 рп/2010 тлумачення положень ч. 1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.4 ст.172-6 КУпАП є недоведеною, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.1,3,27,28 Закону України "Про запобігання корупції", п.1 ч.1 ст. 247 та п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст.172-6 КУпАП, на підставі п1. ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Одеської області.

Суддя:

21.08.2018