АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1524/2018 Суддя у першій інстанції: УкраїнецьВ.В.
Категорія: ст.471 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ФричТ.В., за участю представника ОСОБА_3, - захисника ОСОБА_4, представника Київської міської митниці ДФС Кептене Д.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ст. 471 МК України, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2017 року визнано винним ОСОБА_3 у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме: євро номіналом 200 (двісті) у кількості 21 купюри, та євро номіналом 100 (сто) у кількості 58 купюр.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2017 року скасувати та провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та повернути ОСОБА_3 або уповноваженому представнику, вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1051/10000/17 від 11.11.2017 року готівкові кошти в іноземній валюті (євро) відповідно до ч. 3 ст. 528 МК України. Судові витрати по сплаті судового збору стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці ДФС.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що не може погодитись з обставинами, викладеними у протоколі про порушення митних правил № 1051/10000/17 від 11.11.2017, та вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до порушення норм матеріального права.

Також апелянт вказує, що під час складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_3 пояснив, що не перетинав лінії зеленого коридору, оскільки, по-перше, він сам підійшов до працівників митного посту для з'ясування питання щодо дотримання ним законності проходження відповідної митної процедури (проходження через «зелений коридор»), а по-друге він навіть не бачив «білої лінії», що не узгоджується з принципом верховенства права щодо вимог «якості» закону та юридичної визначеності.

Крім того апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було витребувано відеозапис події, не зважаючи на те, що він заявляв відповідне клопотання, яке направив до суду 14.12.2017 року засобами електронного зв'язку.

Також апелянт зазначає, про порушення порядку складання протоколу ПМП 1051/10000/17 від 11.11.2017 р., оскільки у протоколі зазначено про вилучення купюр номіналом 100 та 200 євро у кількості 58 та 21 штука відповідно, на суму 5800 євро та 4200 євро, що разом складає 10000 євро, тобто без зазначення в даному випадку особливих ознак (серія, номер купюр), що є порушенням ч. 4 ст. 511 МК України.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтувавши причину пропуску тим, що копію постанови суду від 15.12.2017 представником апелянта було отримано 12.01.2018 року тому граничний термін подання апеляційної скарги припадає на 21.01.2018. Ним 19.01.2018 було подано апеляційну скаргу, тобто в десятиденний строк, про те, вважає за необхідне заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, та який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, представника Київської міської митниці ДФС Кептене Д.А., який заперечував, щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, апеляційна скарга - залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України

Відповідно до вимог ч. 2ст. 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративнеправопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягомдесяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАПу разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що згідно наявного у матеріалах справи зворотнього рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу /а.с. 36/ вбачається, що копію постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.12.2017 отримано за довіреність матерю ОСОБА_3, та скаргу подано 19.01.2018 року, про те, постановою Апеляційного суду м. Києва від 07.02.2018 року було розглянуто клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та прийнято рішення про відмову у його задоволенні, апеляційну скаргу було повернуто. Апелянту про відповідне рішення стало відомо 15 березня 2018 року, тому 27.03.2018 року, знову подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на оскарження.

У зв'язку з наведеним вважаю обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Як встановлено судом першої інстанції, що 11 листопада 2017 року о 09 год.38 хв. на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено ОСОБА_3, який слідував один до Кельну рейсом W6 7307 літаком авіакомпанії «Wizz Air».

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка відповідно до п. 1.10 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18 лютого 2006 року № 137 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 березня 2006 року за № 217/12091), позначає закінчення «зеленого коридору» та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю, під час вибіркового митного контролю пасажира було зупинено з метою усного опитування.

При усному опитуванні було встановлено, що ОСОБА_3 переміщує готівкові кошти, з його слів, 20000 євро. Зазначеного громадянина було запрошено до оглядової кімнати, де при перерахунку встановлено перевищення дозволеної до переміщення за межі України кількості грошових коштів, а саме 20000 Євро. Кошти належать ОСОБА_3 особисто.

Суму 10 000 євро було пропущено ОСОБА_3 для переміщення за межі України.

По протоколу про ПМП затримано 10000 (десять тисяч) євро. Товар переміщувався без ознак приховування.

ОСОБА_3митної декларації не заповнював, з приводу декларування готівкових коштів до інспекторів митниці не звертався, довідок з банку про зняття валютних коштів з власного рахунку не надав, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через &q?хо;зелений коридор&q?ро; чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, або таких, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. При собі ОСОБА_3мав фотокопію Certificate від 09 листопада 2017 року № 171109SU12420049 про рух коштів на рахунку, відкритому на його ім'я в «Приватбанку».

11 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил № 1051/10000/17 за ст. 471 МК України за проходження через «зелений коридор» та переміщення товарів, на які законодавством України встановлені обмеження.

Статтею 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 436 встановлені переліки товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

Відповідно до додатку 10 цієї постанови до товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України, віднесено валюту України, готівкову іноземну валюту та інше.

Постановою Правління Національного Банку України від 27 травня 2008 року № 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» встановлено, що фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Згідно з положеннями Митного кодексу в Україні запроваджена двоканальна система митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України («зелений» та «червоний» коридори).

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Порядок декларування товарів, щодо яких є заборона або обмеження у ввезенні/вивезені через кордон України, у доступній та зрозумілій формі роз'яснюється на численних дошках інформації та електронних інформаційних табло, розташованих в різних приміщеннях на території будівлі аеропорту.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_3 добровільно обрав «зелений коридор» проходу через митний контроль, перетнувши при цьому білу лінію, що засвідчує кінець «зеленого коридору», яка позначена також інформаційною вивіскою із попередженням про настання відповідальності за порушення митних правил в разі її перетину. Пояснення ОСОБА_3 не містять жодних заперечень щодо перетину ним білої лінії «зеленого коридору».

Оскільки ОСОБА_3 своїми діями обрав порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявність у пасажира предметів, на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження, то, таким чином, ОСОБА_3, переміщуючи через зону спрощеного митного контролю суму, що перевищує 10000 Євро, вчинив дії, які мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 471 МК України.

З огляду на наведене, в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 471 МК України.

Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, згідно зі ст.489 МК України та 280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з'ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді при розгляді даної справи дотримані в повному обсязі, що випливає зі слідуючого.

Ст.471 МК України визначає, що порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно п.1 Розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 27.05.2008 N 148 (далі Інструкція), - фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.

Згідно правил п.2 Розділу 2 Інструкції, фізична особа-резидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Відповідно до вимог ст.366 МК України передбачена двоканальна система - спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору «червоний коридор», призначений для всіх інших громадян.

Згідно п.п. 4, 5 ст.366 МК України громадянин самостійно обирає «зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1.9. «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом» затверджених наказом Державної митної служби України №137 від 18.02.2006, ОСОБА_3 самостійно прийняв рішення про проходження спрощеного митного контролю чи митного контролю з поданням митної декларації - «зеленим коридором», чим підтвердив свою заяву про відсутність підстав для декларування переміщуваних ним валютних цінностей.

Факт проходження через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», ОСОБА_3 підтверджує своїми письмовими поясненнями /а.с. 9/, посилаючись на те, що він вчинив не умисно помилку та перетнув білу лінію і випадково пройшов на зелений коридор. Ознайомлений з законом про декларування грошей. Тому він зразу повідомив про порушення. 20000 євро належать йому. Помилку допустив через незнання, що потрібно декларувати гроші на червоному коридорі. Був в стані сильної втоми із-за далекої дороги.

Також судом апеляційної інстанції було досліджено усі наявні у справі докази та надано їм належну оцінку. Зокрема, на винуватість ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України, вказують: протокол про порушення митних правил 1051/10000/17 від 11.11.2017 (а.с. 1-5), копія ПриватБанк CERTIFICATE/а.с. 6/., пояснення ОСОБА_3 (а.с. 9), згідно яких він вчинив не умисно помилку та перетнув білу лінію і випадково пройшов на зелений коридор з 20000 євро, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від /а.с. 10/., опис предметів за протоколом 1051/10000/17 від 11.11.2017 (а.с. 13-14).

Таким чином, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_3за ст.471 МК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними по справі доказами.

Що стосується посилань сторони захисту на відсутність в діях ОСОБА_3умисла, так як він був втомлений та не знав, що потрібно декларувати грошові кошти на червоному коридорі, що ОСОБА_3 сам повідомив про порушення правил проходження митного контролю, то суд зауважує, що суб'єктивна сторона правопорушення, визначеного ст.471 МК України, передбачає як вчинення умисних дій, так і з необережності, а отже такі доводи є безпідставними. До того ж згідно приписів ст.68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Стосовно доводів апелянта, що ОСОБА_3 навіть не бачив «білої лінії», що не узгоджується з принципом верховенства права щодо вимог «якості» закону та юридичної визначеності, то вони є безпідставними, та спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_3 /а.с. 9/, з яких убачається, що останній перетнув білу лінію.

Стосовно того, що судом першої інстанції не було витребувано відеозапис події, то як убачається з матеріалів справи /а.с. 37./, дане клопотання надійшло до суду 18.12.2017 року, тобто після судового засідання, яке було призначено на 15.12.2017 року, та за результатами якого було винесено оскаржувану постанову, також апеляційний суд не знайшов підстав для задоволення такого клопотання з огляду на те, що матеріали справи містять достатньо доказів, для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Стосовно доводів, про порушення порядку складання протоколу ПМП 1051/10000/17 від 11.11.2017 р., оскільки у протоколі не зазначено особливих ознак (серія, номер купюр) вилучених коштів, вважаю їх також безпідставними, оскільки такий опис долучено до протоколу про порушення митних правил 1051/10000/17 від 11.11.2017 р. /а.с. 13./ Він містить особливі ознаки вилучених купюр, тому таке твердження, не спростовує висновків суду першої інстанції.

Натомість, щодо посилання захисника на рішення ЄСзПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», то апеляційний суд звертає увагу, що згідно описаних в даній справі обставин, грошові кошти, які підлягали обов'язковому декларуванню і які було були вилучені у заявника - мали статус речових доказів.

При цьому суд бере до уваги ч.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої Конвенція жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Таким чином держава може встановлювати обмеження щодо здійснення права на власність, в тому числі шляхом встановлення такого виду покарання (стягнення) як конфіскація.

Окрім того, п.33 вже згаданого рішення ЄСзПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

З урахуванням викладеного, вважаю, що всі обставини справи судом першої інстанції були досліджені всебічно, повно та об'єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог - суд не знаходить.

З приводу того, що на момент апеляційного розгляду закінчились строки притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, про що зазначив захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні, слід зазначити наступне.

Зміст діяльності апеляційного суду спрямовано на забезпечення законності та обгрунтованості рішень суду першої інстанції та на виправлення судових помилок, які вплинули на правосудність судового рішення. Під правосудністю рішення суду слід розуміти сукупність вимог, що пред'являються до постанови як до акта правосуддя.

Виходячи з зазначених засад вважаю, що рішення суду першої інстанції, яке переглянуто за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Стягнення на ОСОБА_3 на підставі оскаржуваного рішення накладено в межах строку визначеного ст.38 КУпАП, а тому підстави його скасування відсутні, незважаючи на те, що на момент апеляційного перегляду такі строки закінчились.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2017 року, слід залишити без задоволення, а вказану постанову, без змін.

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, про поновлення строку на апеляційне оскарження, - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 15 грудня 2017 року, якою визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич