СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/5167/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Скорін А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшла справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 21.07.2018 року, приблизно о 00:20 год., керуючи транспортним засобом марки «Заз», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по просп. Палладіна, 46, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, та зазначив, причиною відмови була недовіра приладам "Драгер". Крім того, вказав, що працівники патрульної поліції не пропонували проїхати до закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Переглянувши в присутності ОСОБА_2 відеозапис з боді-камери працівника патрульної поліції, суд констатує, що останнім було запропоновано ОСОБА_2, в присутності двох свідків, пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" або ж у закладах охорони здоров'я на що ОСОБА_2 відмовився.

Таким чином, показання ОСОБА_2 щодо непропонування поліцейським пройти огляд у закладах охорони здоров'я, надані суду, спростовуються матеріалами справи, зокрема - відеозаписом, тому суд розцінює такі покази, як намір особи уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладення стягнення в межах санкції цієї статті, яка безальтернативно визначає одночасне застосування судом штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення гр. ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 300149 від 21.07.2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, відеозаписом з нагрудної камери.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне гр. ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Відповідно до частини другою статті 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 352,40 судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2,судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 352,40 гривень.

Строк пред'явлення до виконання - 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва А.В. Скорін