Ряд. 147 справа № 631/1259/18
провадження № 3/631/446/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року селище міського типу ОСОБА_1

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративний матеріал, що надійшов від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 207500 від 21.08.2018 року вбачається, що 21.08.2018 року о 00 годині 20 хвилин в смт Нова Водолага, по вул. Воскресінська, 1 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «VoIkswagen Passat» державний номерний знак LVB 42586 з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager alcotest 6820» та в закладі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання, що було призначене на 14.11.2018 року ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Через канцелярію суду 14.11.2018 року за вхідним № 5733/18-вх надав заяву відповідно до якої просив суд перенести судове засідання по розгляду справи на іншу дату. у звязку з його хворобою.

У судове засідання, що було призначено на 21.11.2018 року, правопорушник також не зявився, через канцелярію суду за вхідним № 5917/18-вх надав копію листка непрацездатності серії АДВ № 202557, відповідно до якого встановлено, що з 14.11.2018 року по 16.11.2018 року ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні в Комунальному закладі з охорони здоровя «Нововодолазька районна центральна лікарня».

07.12.2018 року правопорушник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Проте, через канцелярію суду надав клопотання за вхідним № 6286/18-вх, згідно якого просив закрити провадження у справі, у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Приймаючи до уваги, що судом створювались всі необхідні умови для участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засідання з метою реалізації її прав на захист, проте ОСОБА_2 до суду так й не зявився, судове засідання проведено у відсутності останнього.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306 встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп'яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306, відповідальність за яке передбаченост.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 207500, складений саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 207500 від 21.08.2018 року (а.с. 1), відеозаписом з місця події, який надійшов разом із протоколом (а.с. 2) та поясненнями ОСОБА_4 від 21.08.2018 року відповідно до яких ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння відмовився (а.с.5).

Суд критично, оцінює пояснення ОСОБА_5 від 21.08.2018 року, оскільки зі змісту останніх вбачається, що він не був безпосередньо свідком відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння, а лише вказав, як бачив, що по смт ОСОБА_1 їздить автомобіль «VoIkswagen Passat» сірого кольору, водія якого поводиться підозріло (а.с. 6).

Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 207500 від 21.08.2018 року та матеріалів справи було встановлено, що правопорушення за участю водія ОСОБА_2 відбулося 21 серпня 2018 року, проте на адресу суду адміністративний матеріал надійшов лише 06 листопада 2018 року, тобто на грані строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У судові засідання для розгляду вищевказаного адміністративного матеріалу правопорушник ОСОБА_3 не зявився з причини хвороби, що було документально підтверджено листком непрацездатності серії АДВ № 202557, що унеможливило розгляд вищевказаної справи у строки передбачені законом.

На момент розгляду вищевказаного адміністративного матеріалу в суді строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчився. Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу такого строку Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено.

У відповідності п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вчинення будь-яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.

Таким чином, на час судового розгляду справи сплинув передбачений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення трьохмісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, а відтак справа підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення обєктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності зясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 38 130, 245, 247, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.М. Трояновська