Справа № 344/7699/18
Провадження № 33/779/394/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України,-

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352, 40 ( триста п'ятдесят два ) грн.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 28.05.2018 року о 03 год. 20 хв. по вул. Княгинин, 7, в м.Івано-Франківську, керував автомобілем Mercedes-Benz S 280 , н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений з поважних причин, постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що 28.05.2018 року о 03 год. 20 хв. він не керував даним транспортним засобом, а керував свідок ОСОБА_3, який зупинив автомобіль і відійшов в сторону, щоб поговорити по телефону. В цей час підійшли працівники патрульної поліції. В салоні вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_2 ззаду між знайомими пасажирами, спереду біля водія сиділа дружина ОСОБА_2

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Допитаний як свідок, інспектор роти № 2 БУПП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 пояснила, що 28.05.20918 року патрулювала разом з ОСОБА_5, помітивши двох людей, в стані алкогольного сп'яніння, біля автомобіля на території нічного клубу «Бетфорд», що знаходиться по вул. Крайківського. Згодом побачивши даний автомобіль, який їхав їм на зустріч, ними було принято рішення, перевірити чи не керують вказаним автомобілем дані особи. Поїхавши за даним автомобілем, побачили, що він стояв з вимкненими фарами і ОСОБА_2 пересідав з водійського крісла на крісло в салон цього автомобіля. Зі слів ОСОБА_2 автомобілем керував свідок ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що 28.05.2018 року о 03 год. 20 хв. на прохання дружини ОСОБА_2- ОСОБА_7, керував автомобілем марки Mercedes-Benz S 280 , н.з. НОМЕР_1. Він зупинив даний автомобіль на вул.Княгинин,7 і вийшов з нього, оскільки телефонувала його дружина. Коли і за яких обставин підійшли до даного автомобіля працівники поліції не бачив.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, який просить скасувати постанову, а провадження закрити; заслухавши пояснення свідків; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Стосовно покликань ОСОБА_2, на те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з відтиску штампу вхідної кореспонденції Івано-Франківського міського суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу 01 серпня 2018 року, тобто, з часу винесення постанови і до подання ним апеляційної скарги минуло більше 10 днів.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, копію даної постанови апелянт отримав 24 липня 2018 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та спростовуються, як зібраними матеріалами справи, так і доказами зібраними під час апеляційного розгляду.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.

В матеріалах справи наявні відеозаписи з нагрудних камер поліцейський, з яких видно, що працівники поліції проводили незаконний обшук зупиненого автомобіля марки Mercedes-Benz S 280, н.з. НОМЕР_1, погрожували пасажирам вказаного автомобіля притягненням їх до адмінвідповідальності, а також визнали, що даним автомобілем керував свідок ОСОБА_8, в якого вимагали документ на право власності на вказане авто, а також чи знає він ОСОБА_2 і рік його народження, після чого склали протокол про адмінправопорушення щодо ОСОБА_2

Цей факт місцевим судом залишено поза увагою, йому не надано жодної оцінки в судовому рішення і вказані протиріччя не усунуті судом.

Зважаючи на те, що відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і ці дані встановлюються, в тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, встановлення таких обставин шляхом допиту вищевказаних свідків судом мало суттєве значення для правильного вирішення справи.

Проте, обмежившись письмовими поясненнями свідків та рапортом поліцейського, без їх аналізу та юридичної оцінки, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об'єктивності з'ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на повноті та об'єктивності проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а одже судом притягнуто до адміністративної відповідальності не водія, який керував транспортним засобом і при цьому він перебував в стані алкогольного сп'яніння або відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на зміст п. 1.10 ПДР та зміст ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідків та надані органом патрульної поліції відеозаписи не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Вважаю доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не вжив вичерпних заходів для з'ясування обставин справи та дії особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, є слушними. Висновки судді першої інстанції щодо обставини події, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони спростовуються доказами, перевіреними під час апеляційного розгляду.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатньо достовірних доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, вказаних у протоколах про адміністративне правопорушення, які розглядалися судом першої інстанції, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак за таких обставин провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк