КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/480/2018
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Філіпенко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Філіпенко ОльгиВолодимирівни на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді накладення штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 (сорок) коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2, 19.05.2018 року о 23 год. 50 хв. на вул. Набережно-Корчуватська, 90, в м. Києві, керував автомобілем «Ваз», д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, медичний огляд проводився за допомогою приладу «Драгер 6820» у присутності двох свідків, проба позитивна 1,58 %, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, повторно протягом року, тобто здійснив дії передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Філіпенко О.В.подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, відкрите відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Як зазначає апелянт у поданій скарзі, 19 травня 2018 року близько 12 години, ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1, рухався по вулиці Набережно-Корчуватська та був зупинений працівниками патрульної поліції роти № 1, батальйону № 3, полку № 1 УПП в м. Києві, зокрема старшим лейтенантом Тищенком А.О. Після зупинки транспортного засобу та перевірки документів працівники поліції почали візуально його оглядати на стан алкогольного сп'яніння та не виявивши візуальних ознак алкогольного сп'яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного приладу, на що він погодився, але при наявності двох свідків з дотриманням вимог чинного законодавства, після чого працівники поліції зупинили двох свідків на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та при їх присутності він пройшов тест на стан алкогольного сп'яніння, який показав 1,58 %, що не відповідало дійсним обставинам справи. У подальшому працівниками поліції йому було запропоновано поїхати до так званого «визволителя», однак ОСОБА_2, перебуваючи на той час в стані афекту, зрозумів, що його хочуть везти до відділення поліції для складення документів.

Крім того, як вказує апелянт, з результатами тесту ОСОБА_2 не погодився та просив надати йому для огляду свідоцтво про державну реєстрацію приладу Drager «Alcotest 6820», витяг з державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, відповідно до якого прилад Drager «Alcotest 6820» належить до переліку дозволених до застосування на території України медичних виробів, та свідоцтво про повірку даного приладу, проте, працівниками патрульної поліції йому було відмовлено у наданні вищезазначених документів і не було направлено його до найближчого закладу охорони здоров'я у зв'язку з його незгодою з результатами огляду, а в подальшому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, але свідками були записані інші особи на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_6, які не були присутні під час проведення тесту, що підтверджується відеозаписом, на що він вказував працівникам поліції ще під час оформлення ними документів, що також підтверджується відеозаписом.

В Голосіївському районному суду м. Києва, як зазначає апелянт, куди були передані матеріали адміністративної справи, розгляд був призначений на 09 серпня 2018 року, однак ОСОБА_2 не мав можливості прийняти участь у судовому засіданні, оскільки знаходився на лікарняному, і через свого представника передав клопотання про відкладення розгляду справи, проте, в подальшому йому стало відомо, що розгляд зазначеної справи було перенесено на 15 серпня 2018 року, коли і було винесено оскаржувану постанову, але йому не було направлено жодної повістки про виклик до суду, що підтверджується матеріалами справи.

На думку апелянта, матеріали адміністративної справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд прийняв рішення без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Зокрема, як зазначає захисник, як убачається з матеріалів справи 10 серпня 2018 року суд направив до УПП м. Києва запит на отримання копії відеозапису із нагрудної відеокамери працівника поліції, свідоцтва про державну реєстрацію приладу Drager «Alcotest 6820», витяг з державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, відповідно до якого прилад належить до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів, та свідоцтво про повірку даного приладу, проте, станом на дату винесення постанови жодний із доказів не був отриманий судом, і лише 23 серпня 2018 року НПУ ДПП у м. Києві направило суду копію відеозапису з нагрудної камери, інші докази і по даний час відсутні у матеріалах справи.

Крім того, як вказує апелянт, в клопотанні про перенесення розгляду справи, ОСОБА_2 вказував, що до нього не може бути застосовано ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки на час розгляду даної справи (винесення постанови) постанова Голосіївського районного суду м. Києва по даній справі № 752/117/18 не набрала законної сили (розгляд справи здійснюється Апеляційним судом м. Києва), а отже станом на день винесення постанови у дані й справі немає вчинення ним повторного правопорушення по ст. 130 КУпАП, що підтверджується роздруківкою з сайту.

На думку апелянта, не може вважатись належним та допустимим доказом і протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 430498 від 19.05.2018, оскільки в ньому не зазначено ознак алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, тощо), і за вказаних обставин, у поліцейських не було підстав пропонувати ОСОБА_2 пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічних приладів, крім того не знайшли свого підтвердження зазначені у протоколі факти присутності свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння та при складенні протоколу, а у зв'язку з тим, що в матеріалах адміністративної справи відсутні пояснення свідків, які були присутні під час проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням приладу Drager «Alcotest 6820», а працівниками поліції порушено п.1 Розділу ІІ Інструкції № 1395, також огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено за допомогою технічного приладу «Драгер», проте не зазначено, ані моделі, ані серійного номера даного приладу, що позбавляє можливості встановити чи мав місце огляд водія на стан алкогольного сп'яніння та чи дозволений він до використання, також в порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735, працівниками поліції не було запропоновано та доставлено ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоров'я для проведення такого огляду, крім того до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного пояснення чи рапорту інспектора патрульної поліції про причини зупинки транспортного засобу, відмову поліцейського направити водія на огляд в медичний заклад охорони здоров'я у зв'язку з незгодою ОСОБА_2 із протоколом про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу апелянт і на чек тестування на вміст алкоголю в крові від 18.05.2018 року, в якому як і в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння, зазначено, що результати тестування отримані за допомогою технічного приладу Drager «Alcotest 6820», який відсутній у списку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування порушень ПДР, який не має сертифікату відповідності і свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, відомості про які відсутні в матеріалах справи, крім того, підпис в чеку тестування зроблений не ОСОБА_2, а іншою особою, оскільки він відмовився від його підписання.

На думку апелянта, на вищевказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги та належної оцінки їм не надав у зв'язку з чим, обґрунтування винесеної ним постанови про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення поклав докази, які є неналежними та недопустимими.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що строк на оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року було пропущено з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

По-друге, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що правильно встановивши фактичні обставини вчиненого ОСОБА_2 19 травня 2018 року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, який розглядав справу, дійшов помилкового висновку про те, що дії ОСОБА_2 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 цього Кодексу, з огляду на таке.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вказаного вище висновку суддя дійшов виходячи з того, що ОСОБА_2 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дійсно, згідно наявних у матеріалах справи даних, ОСОБА_2, на підставі постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, згідно з постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року, копію якої надано захисником, згадану вище постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП було скасовано, а провадження у справі щодо нього закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, дії ОСОБА_2 не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки факт повторного протягом року, вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу, не знайшов свого підтвердження та спростовується відповідною постановою суду апеляційної інстанції від 18 вересня 2018 року.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним за наслідками розгляду апеляційної скарги скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього містять в собі достатньо фактичних даних, які дозволяють зробити висновок про доведеність його вини у скоєнні вказаного правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 430498, вина ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння підтверджується Актом його огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів - алкотестера Drager «Alcotest 6820»; роздруківкою чеку алкотестера з результатом тесту; письмовими поясненнями двох свідків, у присутності яких проводився огляд ОСОБА_2 з використанням спеціальних засобів, іншими документами, долученими до справи, а також відеозаписом з камер працівників поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі, то жоден з них не спростовує, як фактичних обставин вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, так і належності та допустимості доказів, на підставі яких суддею були встановлені обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та зроблений висновок про доведеність вини порушника у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому ці доводи не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, оскільки на момент розгляду справи судом апеляційної справи, минуло більше ніж три місяці з дня вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього не може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення цього правопорушення у зв'язку із закінченням строку його накладення, передбаченого ч. 2 ст. 38 цього Кодексу, а тому провадження у справі щодо нього слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_2 - адвокату Філіпенко О.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 рокуу справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Філіпенко О.В. задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бойко О.В.