Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/891/18
Провадження по справі № 3/281/414/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року смт Лугини

Суддя Лугинського районного суду Житомирської області Свинченко Г.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Лугинського відділу поліції Коростенського відділу Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: лісова, 1, кв. 27, с. Липники, Лугинського району, Житомирської області, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за ч. 1 ст. 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, 24.11.2018 о 02 годині 05 хвилин по автодорозі Лугини-Липники 2 км. керував транспортним засобом марки ВАЗ- 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 23 від 24.11.2018, який додано до протоколу серії БД № 037967 від 24.11.2018 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

До суду ОСОБА_1 не з'явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Однак від нього до суду надійшла заява з клопотанням про закриття провадження по справі відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вину не визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно дост. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП, вбачається, що згідно протоколу серії БР № 037967 від 24.11.2018 ОСОБА_1Ю о 02 годині 05 хвилин по автодорозі Лугини-Липники 2 км. керував транспортним засобом марки ВАЗ- 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 23 від 24.11.2018, який додано до протоколу серії БД № 037967 від 24.11.2018 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Основним нормативно правовим актом, який регулює порядок огляду водія на стан спяніння є наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 р. № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 КУпАП.

Порядок огляду на стан сп'яніння встановлений статтею 266 КУпАП, відповідно до ч.2 якої, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп'яніння( крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в протоколі не зазначено жодної ознаки алкогольного сп'яніння.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1Ю «на місці зупинки транспортного засобу» відмовився від проходження на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

П.6 вищезазначеної інструкції зазначає, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до п.22 вищезазначеної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складенні з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є медичними сестрами та прцюють в Лугинській ЦРЛ, вони були запрошені свідками при складанні протоколу про адміністративне правопорушення о 03 годині 05 хвилин на водія ОСОБА_1

Відповідно до їх пояснень вони не були очевидцями та запрошеними в якості свідків безпосередньо під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, а були ше присутніми в якості свідків вже під час складання протоколу.

Таким чином пояснення свідків при розгляді протоколу від 24.11.2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не можуть бути визнані доказом, оскільки не містять свідчень які відносяться до зазначеного правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата, місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища свідків і потерпілих.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 за №14 для встановлення стану сп'яніння водія ТЗ при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, передбачена спеціальна процедура, висновки якої мають ґрунтуватися не на суб'єктивній оцінці стану водія працівниками поліції або лікарняного закладу (медичної установи), а виключно на даних огляду, отриманих: - з використанням технічних засобів (інструментального дослідження); -в установленому відповідною інструкцією порядку.

Так, відповідно до п.6 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 за №1452/735, огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Слід зазначити, що по даній категорії справ, а саме за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, наявність двох свідків є обов'язковою.

Вказаної вимоги не дотримано, так як свідків працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 не було залучено, чим порушено вищезазначений порядок Інструкції.

У п.8 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 за №1452/735, зазначено, що направлення водія транспортного засобу до лікаря закладу охорони здоров'я здійснюється із оформленням письмового направлення, форма якого наведена у додатку 1 цієї Інструкції. Таке направлення у матеріалах справи відсутнє.

Відповідно працівниками поліції порушено вимоги зазначеної Інструкції, а також ст. 266 КУпАП України, яка містить аналогічні з Інструкцією положення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з висновку медичного огляду на стан спяніння № 23 від 24.11.2018 року який доданий до матеріалів справи та відповідно до самих матеріалів адміністративного правопорушення не зазначено та не встановлено за допомогою якого пристрою було проведено огляд на стан спяніння ОСОБА_1

Зважаючи на вище викладене, оскільки висновок огляду на стан спяніння № 23 від 24.11.2018 року був складений без зазначення пристрою за допомогою якого було проведено огляд, без зазначення моделі та серійного номеру, часу останньої повірки та номеру сертифікату МОЗ, а також те що у медичних закладах відповідно до інструкції дозволяється проводити дослідження на стан спяніння є лабораторне дослідження біологічного середовища, а саме слини, сечі та змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, такий висновок не може вважатися дійсним та бути допустимим доказом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України визначено, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (надалі за текстом Інструкція), затвердженою наказом МВС України від 06.11.2015р. № 1376 деталізовано вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядку його складення.

Інструкцією зоформлення поліцейськимиматеріалів проадміністративні правопорушенняу сферізабезпечення безпекидорожнього руху,зафіксовані нев автоматичномурежимі (далі за текстом Інструкція), затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 деталізовано вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядку його складення.

Окрім цього статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» встановлено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу, проте з наданих протоколів та матеріалів доданих до них не вбачається відомостей які підтверджують законність зупинки транспортного засобу

Так, згідност.9 Конституції Українитаст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

У п.66 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Яременко проти України (№2)» від 30.04.2015 року, зазначено, що судове рішення має ґрунтуватися на доказах, що отримані без порушення процесуальних прав осіб, інакше докази, отримані з процесуальними порушеннями є «плодом отруйного дерева» і рішення суду, яке ґрунтується на таких доказах, є таким, що порушує права особи на справедливий суд.

У відповідності дост. 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином зважаючи на вище викладене, усі зібрані в наслідок незаконної зупинки докази не можуть бути визнаними судом як допустимі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП та вимог Інструкції та Порядку, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 36, 40-1, 124, 122-4, ч. 1 ст.130, 247, 283, 284 КУпАП , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення до Житомирського апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області.

Суддя Г.Д. Свинченко