П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю особи,яка притягується до адміністративної відповідальності Деревянка А.Т.,адвоката ОСОБА_1,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2янка ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,працюючого водієм ТОВ «Сільпо Фуд»,який мешкає за адресою м.Запоріжжя,вул.Виробнича 16,паспорт серія СА 284920 виданий 12.11.1996 р.Шевченківським РВ УМВС в Запорізькій області

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124,ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018 р.о 16.10 год.Деревянко А.Т.керував автомобілем «ЗАЗ Forza» р.н.АР 8992С Н по вул.Юності в м.Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп*яніння,від проходження огляду на стан сп*яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи в суді Деревянко А.Т.не визнав свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Пояснив,що 04.04.2018 року приблизно о 16 годині разом з дружиною ОСОБА_4на автомобілі НОМЕР_1 під її керуванням він їхав по вул.Юності в м.Запоріжжі до батьків.В процесі поїздки між ними виник конфлікт,дружина зупинила автомобіль на узбіччі,можливо,наїхала на бордюрний камінь,та пішла,залишивши його в автомобілі.Очікуючи,що дружина повернеться,Деревянко А.Т.з місця пасажира пересів на місце водія,коли підїхала поліція,він спав.Не заперечував ,що перебував у стані алкогольного спяніння та на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан спяніння відповів відмовою, не бачив у цьому потреби, оскільки автомобілем у стані спяніння не керував,тобто не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху.Відносно нього в присутності свідків був складений протокол про адміністративне правопорушення,у свідків відбирали пояснення,на місце зупинки автомобіля викликали евакуатор.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів,показань свідків,відеозапису,суддя встановив, що винуватість Деревянка А.Т.у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Свідок ОСОБА_5В.в суді показав,що 04.04.2018 р.у денний час він разом з друзями знаходився в районі вул.Юності в м.Запоріжжі,де їхню увагу привернув автомобіль,що рухався по проїзній частині по хаотичній траєкторії від правого до лівого бордюру як некерований,а згодом вдарився об бордюр та зупинився.Припустивши,що з водієм сталося зле,вони підійшли до автомобіля,водійські двері були відчинені,за кермом знаходився Деревянко А.Т.,який,лежачи на кермі,спав.Було відчутно різкий запах алкоголю та в салоні знаходилось напівпорожня пляшка горілки.У водія запитали,чи потрібна йому медична допомога,на що водій відповів,що все гаразд.Про цю подію вони телефоном повідомили поліцію за номером «102» та очікували її прибуття біля автомобіля.Працівники поліції,зясовуючи обставини,роз*яснили Деревянку А.Т.його права та запропонували пройти огляд на стан спяніння,від чого від відмовився у присутності свідків,що фіксувалося їх поясненнями і відеозаписом нагрудною камерою поліцейських.Враховуючи той факт,що з моменту,коли вони звернули увагу на автомобіль на проїзній частині та до його зупинки через кілька секунд, автомобіль не вибував з їх поля зору,в автомобілі на місці водія знаходився Деревянко А.Т.та інших осіб у ньому не було,свідок категорично стверджує,що саме Деревянко А.Т.керував автомобілем перед його зупинкою внаслідок наїзду на бордюр,а хаотичний рух автомобіля по проїзній частині обумовлений,на думку свідка,саме станом спяніння Деревянка А.Т.,який заснув за кермом.

Свідок ОСОБА_6подав через канцелярію суду письмову заяву ,в якій повідомив,що 04.04.2018 р.він разом з ОСОБА_5йшов по вул.Юності,в районі буд.87а вони побачили автомобіль «ЗАЗ Форза» чорного кольору,який хаотично переміщався по проїзній частині та зупинився в паркувальному кармані об бордюр.Свідки підійшли до автомобіля,оскільки припустили,що водій погано почувається,коли відчинилися двері водія,на водійському сидінні знаходився ОСОБА_7,лежачи головою на кермі.На питання,чи потрібна йому допомога,водій не відповів,через деякий час вийшов з автомобіля,хитаючись,було чутно різкий запах алкоголю.На питання про потребу у медичній допомозі водій не відповів,сів на капот автомобіля,а свідки викликали поліцію.Поки очікували поліцію,Деревянко А.Т.сів за кермо та до прибуття поліціянтів знаходився в автомобілі.Коли працівники поліції прибули на місце та запропонували Деревянку А.Т.пройти медичний огляд тестом «Драгер» та у медичному закладі,останній відмовився.У свідків були відібрані пояснення,відносно Деревянка А.Т.складений протокол ,після чого той в присутності своїх родичів поводився агресивно та вчиняв непокору працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_8при розгляді справи в суді показав,що 04.04.2018 р.патрульним екіпажем приблизно о 14.00 год. був отриманий виклик від громадян про те,що на вул.Юності в м.Запоріжжі перебуває водій у нетверезому стані.На момент їх прибуття на місце виклику,Деревянко А.Т.знаходився в автомобілі на місці водія,спав за кермом.З пояснень свідків стало відомо,що Деревянко А.Т.,керуючи автомобілем,мало їх не збив,зупинився лише після наїзду на бордюрний камінь у заїзному кармані,де автомобіль і ОСОБА_2янка А.Т.насилу розбудили,він ледве тримався на ногах, реагував на ситуацію та поводився неадекватно.На пропозицію пройти огляд на стан спяніння на місці або у медичному закладі відмовився.Приблизно через 40 хв.на місце події на автомобілі приїхали родичі Деревянка А.Т.-батько та жінка,можливо,дружина,автомобіль прибрали з проїзної частини на евакуаторі.Фіксування подій на боді-камеру,розміщену на форменому одязі поліцейських,має фрагментарний характер,оскільки обєм памяті цього пристрою замалий,камера вмикається для запису найсуттєвіших моментів.Також на місце події прибув інший екіпаж поліції,який займався оформленням протоколу по справі про адміністративне правопорушення,передбачене ст.124 КУпАП.

При дослідженні відеозапису ,долученого до матеріалів справи на ДВД-диску ВД054182 встановлено,що 04.04.2018 р.приблизно о 16.10 год.на місці зупинки автомобіля НОМЕР_1 по вул.Юності в м.Запоріжжі за кермом автомобіля знаходиться Деревянко А.Т.,автомобіль має пошкодження переднього правого колеса за переднього правого крила,на що його увагу звернули працівники патрульної поліції.На їхню вимогу Деревянко А.Т.не надав документів,поводився неадекватно,лаявся з використанням нецензурних висловів. Встановивши у Деревянка А.Т.явні ознаки алкогольного спяніння,працівники поліції кілька разів у присутності свідків пропонували Деревянку А.Р.пройти огляд на стан спяніння на місці або у медичному закладі,від чого він відмовився.У свідків були відібрані письмові пояснення,з місця події Деревянко А.Т.поїхав на автомобілі родичів,яким раніше зателефонував.

Оскільки показання свідків досліджені судом безпосередньо,їх присутність на місці подій зафіксована відеозаписом,при розгляді адміністративної справи в суді зміст їх показань нічим не спростований, суддя приймає їх до уваги як докази при винесені постанови.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції,є належним доказом.

Адвокатом ОСОБА_1ставилося під сумнів доказове значення дослідженого відеозапису через те,що він не є безперервним,містить лише вибірково фрагменти подій,які встановлюються судом,в тому числі не містить запису про розяснення Деревянку А.Т.його прав,проте заперечення адвоката щодо неприйнятності цього доказу суддя не приймає до уваги з таких підстав.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»ОСОБА_7 проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини,викладеною у рішенні «Хан проти Сполученого Королівства»,в якому зазначено,що,хоча один із доказів і містить ознаки процесуального порушення,проте,сам судовий розгляд був справедливим і інші докази у своїй сукупності свідчать про винуватість особи,а сам факт вчинення діяння розумних сумнівів не викликає,суд не зобовязаний визнавати цей доказ недопустимим.

За клопотанням захисника була допитана свідок ОСОБА_4,яка показала,що вона є дружиною Деревянка А.Т.,04.04.2018 р.керувала автомобілем,на якому вони разом із Деревянком А.Т.їхали до батьків,по дорозі посварилися,тому вона зупинила автомобіль у зручному місці та пішла прогулятися,залишивши в автомобілі Деревянка А.Т.,який був не тверезий . Через деякий час чоловік зателефонував їй та повідомив,що приїхала поліція,після чого вона повернулася на місце,де залишила автомобіль та чоловіка. Автомобіль був зачинений,Деревянко А.Т.знаходився у патрульному автомобілі у кайданках,поруч стояли кілька хлопців,також приїхав батько її чоловіка.Поліцейський склав протокол про транспортування їхнього автомобіля евакуатором,вона цей протокол підписала.

Показання цього свідка,яка є членом сімї особи,що притягується до відповідальності,викликають сумніви щодо їх достовірності,оскільки спростовані показаннями свідків ОСОБА_5,ОСОБА_9,ОСОБА_8,сумніватися в обєктивності яких підстав не встановлено,про те,що саме Деревянко А.Т.керував автомобілем під час згадуваних вище подій,інші особи в автомобілі разом з ним не знаходились,а його дружина зявилась на місці подій через 40 хвилин з батьком ОСОБА_2янка,після дзвінка останнього.Очевидно,що свідок ОСОБА_4зацікавлена свідчити на користь чоловіка з метою сприяти уникненню ним відповідальності,проте її показання,які за змістом протирічать іншим доказам,нічим обєктивно не підтверджуються.

За таких обставин,суддя критично оцінює показання свідка ОСОБА_4та не приймає їх до уваги при винесені постанови.

Аналізуючи наведені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо Деревянка А.Т., при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами.

Відповідно до санкції ч.1 ст.130 КпАП України Деревянку А.Т.призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гр.з позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 352 грн.40 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Також відносно Деревянка А.Т.був складений протокол серія БР № 007233 про адміністративне правопорушення,передбачене ст.124 КупАП, в якому зазначено,що 04.04.2018 р.о 16.10 год. ОСОБА_2янко А.Т., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Юності в м.Запоріжжі,не врахував дорожньої обстановки,не вибрав безпечну швидкість руху,не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бордюрний камінь,внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

При розгляді справи в суді Деревянко А.Т.не визнаю винуватість у скоєнні цього адміністративного правопорушення та вважає,що йому безпідставно ставиться за провину скоєння ДТП,оскільки автомобілем до наїзду на бордюрний камінь керувала його дружина,а подія ДТП відсутня як така,автомобіль був пошкоджений раніше через зимові погодні умови.

Адвокатом ОСОБА_1було заявлено клопотання про закриття провадження в адміністративні справі по ст.124 КУпАП з підстав,передбачених ст.247 цього ж Кодексу,з посиланням на те,що матеріали адміністративної справи не містять доказів як події ДТП,так і винуватості у ній Деревянка А.Т.

За результатами розгляду справи суддя встановив, що вина Деревянка А.Т.у скоєнні адміністративного правопорушення ,передбаченого ст.124 КУпАП не знайшла свого підтвердження доказами з огляду на таке.

Згідно з диспозицією ст.124 КпАП України особа може нести відповідальність лише при вчиненні нею як учасником дорожнього руху порушення Правил дорожнього руху,що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць,залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто,з диспозиції ст.124 КУпАП випливає, що внаслідок порушення ПДР мають бути пошкоджені транспортні засоби інших учасників ДТП, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна,із завданням іншим особам майнових збитків тощо.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що за наслідками огляду місця події,опитування очевидців ,працівником поліції було прийнято рішення про порушення водієм Деревянком А.Т.вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України,якими передбачено,що при обранні у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку,а також особливості вантажу,що перевозиться,стан транспортного засобу,щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з матеріалів справи,Деревянко А.Т.під час руху на автомобілі,власником якого є він сам,у результаті неуважних дій та небезпечного керування вчинив наїзд правим переднім колесом на бордюрний камінь, жодних інших наслідків не настало.

Доказів того,що в результаті саме цих дій настали наслідки,передбачені ст.124 КупАП,не надано,у будь-якому разі Деревянко А.Т.пошкодив лише свій автомобіль,збитків іншим учасникам руху не завдано,тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП.

Як передбачено ст.247 ч.1 п.1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням(проступком)визнається винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність,права та свободи громадян,на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Оскільки в діях водія Деревянка А.Т.не встановлено порушень п.12.1 ПДР і в результаті його дій не настало наслідків,що передбачені ст.124 КупАП України, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України,а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 33-35,124,130 ч.1,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2янка ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200(десять тисяч двісті)гривень в дохід держави ((розрахунковий рахунок № 0001, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів ГУК у Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, призначення платежу адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху)з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнути з Деревянка ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок в дохід держави отримувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження - вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 26255795, а також реквізит рахунка для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністарція України"): отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/ 22030106; банк отримувача: Головне управління Державної казначейсської служби України у м. Києві; код банку отримувача : 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчо ї служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Провадження в адміністративній справі відносно Деревянка ОСОБА_3 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України,за відсутністю в його діях складу правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко