Справа № 731/221/18 Головуючий у 1 інстанції Семенченко О. М.
Провадження № 33/795/318/2018
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі :

головуючого суді - Акуленко С.О.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

його адвоката - Денисенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Денисенка С.В. на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року, -

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 31 березня 2018 року о 16 год. 50 хв. в смт. Варва Чернігівської області по вулиці Космонавтів керував автомобілем «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_1, перебуваючи з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_2 - адвокат Денисенко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В підтвердження своїх вимог зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення має виправлення, а тому він не може бути доказом. Також, в протоколі відсутні підписи свідків, протокол заповнено не розбірливим почерком. Ознака сп'яніння - почервоніння очей не передбачена Інструкцією, а свідки не підтвердили наявність таких ознак у ОСОБА_2 та повідомили, що поліцейські не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння. Зазначає, що справа сфабрикована оскільки цьому передував конфлікт ОСОБА_2 з працівниками поліції. Відсутня інформація, щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_2 водійського посвідчення.

Заслухавши пояснення адвоката Денисенка С.В., правопорушника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог, викладених у ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_2 відмовився проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Крім того, суд звертає увагу, що законодавцем передбачена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобом в стані алкогольного сп'яніння, але і за відмову в проходженні медичного огляду на стан сп'яніння.

Крім того, сам ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував факту відмови від проходження медичного огляду.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. Ці обставини підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 31.03.2018 року серія БД № 033092, поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, розпискою ОСОБА_8, рапортом інспектора поліції.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Тому, твердження ОСОБА_2 та його адвоката про безпідставність зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованими.

Посилання апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення має виправлення, а тому він не може бути доказом, суд вважає безпідставними, оскільки вказаний протокол повертався судом на доопрацювання та судом першої інстанції під час судового засідання були усунуті всі протиріччя. Зокрема, сам ОСОБА_2 не заперечував, що подія мала місце 31 березня 2018 року о 16 год. 50 хв.

У відповідності з п. п. 6, 7 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Так, посилання ОСОБА_2 та його адвоката, що ОСОБА_2 відмовився продувати прилад по причині того, що він не був сертифікований та викликав у останнього сумніви, суд вважає необґрунтованими. Вказані обставини відмови не виключають складу адміністративного правопорушення, але могло бути підставою для визнання такої процедури незаконною.

Твердження ОСОБА_2, що йому не пропонували провести огляд в закладі охорони здоров'я, суд вважає необгрунтованими та розцінює їх засобом уникнення від відповідальності.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що працівниками поліції в повному обсязі булі дотримані вимоги норм діючого законодавства, зокрема Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому твердження апелянта щодо порушення вказаної Інструкції є безпідставними.

Вказівка про відсутність в протоколі підписів свідків, суд, також вважає надуманою, оскільки вказане спростовується самим протоколом де наявні підписи свідків.

Посилання скаржника, що ознака сп'яніння - почервоніння очей не передбачена Інструкцією, а свідки не підтвердили наявність таких ознак у ОСОБА_2, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказана ознака не єдина, яка вбачалась у нього, а свідки засвідчують саму відмову від проходження медичного огляду, а не підтверджують наявність ознак сп'яніння.

Щодо відсутності інформації про наявності чи відсутності у ОСОБА_2 водійського посвідчення, як про те вказує апелянт, суд вважає надуманими, оскільки посилання на серію та номер відповідного посвідчення водія наявне посилання в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Так суд правильно дійшов висновку щодо грубого порушення правил дорожнього руху і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також в повній мірі оцінив особу порушника та правильно призначив адміністративне стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Денисенка С.В. залишити без задоволення, а постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року, щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко