Справа № 206/4129/18
Провадження № 3/206/1456/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., за участю секретаря Мороза К.Т., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 11, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2018 о 17 год. 58 хвилин в м. Дніпро по вул. Кольська, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом GEELY MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці ока не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та показала суду, що вона дійсно 15.07.2018 відмовилася від проходження огляду на стан спяніння, тому що погано себе почувала.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння (п. 2.5). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушила.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не дивлячись на не визнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав суду, що 15.07.2018 він був свідком того, як ОСОБА_1 в його присутності та ще одного свідка відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у лікарні. На його думку в неї були наявні ознаки наркотичного спяніння. Також свідок підтвердив, що обставини подій були саме 15.07.2018, а не 15.08.2018, як це вказано у його письмових поясненнях.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_3 підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та показав суду, що 15.07.2018 при патрулюванні він зі своїм екіпажем помітили транспортний засіб GEELY MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1, водій якого часто порушував ПДР. Коли вони підїхали, з автомобіля вийшли водій та пасажир. Під час розмови у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного спяніння, внаслідок чого їй було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння у лікарні, на що вона відмовилася в присутності двох свідків. З приводу невірного зазначення дати у письмових поясненнях свідка ОСОБА_2, інспектор Боголіб М.К. пояснив, що це технічна помилка, яку він допустив при оформленні документів. Правильна дата була 15.07.2018.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 підтвердила обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та показала суду, що 15.07.2018 при патрулюванні вона зі своїм екіпажем помітили транспортний засіб GEELY MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1. Під час розмови з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного спяніння, внаслідок чого їй було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння у лікарні, на що вона відмовилася в присутності двох свідків.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_5 підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та показав суду, що 15.07.2018 йому через рацію було повідомлено, що зупинено транспортний засіб GEELY MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1 та у водія наявні ознаки наркотичного спяніння. Водієм транспортного засобу була ОСОБА_1, яку він вже неодноразово зупиняв та виявляв у неї ознаки наркотичного спяніння. Під час перевірки документів у водія було відсутнє водійське посвідчення або тимчасовий талон на право керування транспортним засобом, про що була винесена відповідна постанова та в подальшому водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння у лікарні, на що вона відмовилася в присутності двох свідків. З приводу невірної дати, вказаної у письмових поясненнях свідка ОСОБА_6, інспектор пояснив, що це технічна помилка, яку він допустив при оформленні документів. Правильна дата - 15.07.2018.

Протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 214425 від 15.07.2018, з якого вбачається, що 15.07.2018 о 17 год. 58 хвилин в м. Дніпро по вул. Кольська, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом GEELY MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці ока не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_2, з яких вбачається, що вони були запрошені в якості свідків за адресою: м. Дніпро, вул. Кольська, 17, де водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного спяніння на вимогу поліцейських відмовилася пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного спяніння.

Відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в Дніпр. обл., з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керувала транспортним засобом GEELY MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1з явними ознаками наркотичного спяніння та у встановленому законом порядку відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в присутності двох свідків.

Враховуючи встановлені в суді обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вводить суд в оману з приводу того, що коли їй пропонували пройти огляд на стан наркотичного спяніння їй було погано та вона не могла проїхати до лікарні, оскільки довідка, яку надала ОСОБА_1 на підтвердження своїх слів, містить відомості, що ОСОБА_1 була на прийомі у лікаря 15.07.2018 року з 9 год. 00 хв. до 9 год. 30 хв., а зупинили її та пропонували проїхати до медичного закладу набагато пізніше (17-18 год.). Тобто пройшло приблизно 9 год. з моменту звернення до лікаря. Також працівниками патрульної поліції було неодноразово запропоновано викликати швидку допомогу або самостійно відвезти її до лікарні на що остання також відмовилася.

Отже, пояснення самої ОСОБА_1 з приводу того, що їй було погано це є лише її лінія захисту, до даних пояснень суд відноситься критично, як до таких, що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_2, показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в Дніпр. обл. та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

З приводу вказаних в судовому засіданні ОСОБА_1 зауважень щодо неможливості за станом здоровя пройти огляд на стан спяніння, то це зауваження спростовується самим відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні, на якому чітко видно, як ОСОБА_1 вчиняє адміністративне правопорушення, а саме відмовляється від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку на протязі тривалого часу, який входить в проміжок часу вказаний в протоколі.

Щодо доводів ОСОБА_1, що у матеріалах справи відсутні докази її вини, вони також спростовуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, який був наданий Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області. На самому відеозаписі чітко видно, як працівники патрульної поліції їдуть за автомобілем НОМЕР_2, та після того, як поліцейські наздогнали цей автомобіль, з водійського сидіння вийшла жінка, яка в подальшому була ідентифікована, як ОСОБА_1 Відеозапис є безперервним, із супроводженням звуку, тому при дослідженні цього відеозапису у суду не виникло жодних сумнівів, що автомобілем НОМЕР_2 керувала саме громадянка ОСОБА_1

Всі вказані в судовому засіданні доводи ОСОБА_1 нічим обєктивно не підтверджуються та навпаки спростовуються дослідженими судом доказами в своїй сукупності. У звязку з чим суд приходить до висновку, що дана позиція ОСОБА_1 спрямована лише на уникнення відповідальності.

Інші неточності, встановлені під час судового розгляду, суд оцінює, як звичайні описки, де присутній людський фактор, такий, як неуважність. Дані недоліки суттєвими не є, та не мають істотного значення для вірного вирішення даної справи.

Крім того, ОСОБА_1 мала право та достатньо часу у разі не згоди з діями поліцейських, оскаржити їх дії керівництву або звернутись до суду. Однак, жодних вказаних дій остання не вчинила.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) Постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,4 0 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.С. Маштак