Справа № 463/782/18 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 33/783/537/18 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

захисника адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст.36 ч.2 КУпАП застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору у справі.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, 09.02.2018 о 22:36 год. на вул. Личаківська, 47 у м. Львові, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 б, п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, ОСОБА_2, 09.02.2018 о 22:36 год. на вул. Личаківська, 47 у м. Львові, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вищевказану постанову оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1

У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що не було повно зясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Апелянт звертає увагу, що подані у судовому засіданні клопотання, зокрема про повернення матеріалів справи на доопрацювання та про витребування доказів, незважаючи на їх обґрунтованість були судом відхилені.

Суд формально підійшов до розгляду справи, нехтуючи положеннями ст.245 КУпАП, внаслідок чого виніс незаконну і необґрунтовану постанову.

Посилається на положення розділу 2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого ВРУ з прав людини №3/02-15 від 16 грудня 2015 року , згідно до якого не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу. У разі допущення порушень при оформленні протоколу його заповнений бланк вважається зіпсованим.

Таким чином, апелянт вважає бланк протоколу зіпсованим через наявні виправлення у ньому, а сам протокол про адміністративне правопорушення серії БР №079036 від 09 лютого 2018 року недопустимим доказом у справі.

Звертає увагу, на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч.1ст.130 КУпАП, зазначену і у протоколі і у оскаржуваній постанові. Вказує, що у матеріалах справи наявні постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема постанова Личаківського районного суду м. Львова від 04 січня 2018 року та постанова апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2018 року, (копії таких апелянт додає), відтак констатує той факт, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, має ознаки діяння, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП, так як таке ОСОБА_2 вчинив повторно протягом року.

Тому у діях ОСОБА_2, на думку апелянта, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Суд неповно зясував ці обставини, виніс незаконну постанову, відтак провадження у цій судовій справі відповідно до п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю, у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, стверджується доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №079036 від 09 лютого 2018 року (а.с.1);

-схемою місця ДТП, яка сталася 09 лютого 2018 року о 22:36 год. у м. Львів по вул. Личаківській, 47 (а.с.19);

-поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння. (а.с.21,22);

Із долученого до матеріалів справи доказу - відеозапису з нагрудної камери інспектора, при апеляційному розгляді цієї справи, встановлено, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager, а також у медичному закладі охорони здоровя. Останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стверджується доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №079035 від 09 лютого 2018 року (а.с.17);

- схемою місця ДТП, яка сталася 09 лютого 2018 року о 22:36 год. у м. Львів по вул. Личаківській, 47 (а.с.19);

- поясненням потерпілого ОСОБА_5, який підтвердив, те що водій автомобіля НОМЕР_3 здійснив зіткнення з його припаркованим автомобілем НОМЕР_2. Про це ОСОБА_5 повідомили свідки такого зіткнення, вказавши на ОСОБА_2;

- поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили, що особа яка втекла з водійського місця автомобіля НОМЕР_3, а потім повернулась до місця ДТП та відносно якого працівники поліції склали протоколи про адміністративне правопорушення це одна і та ж особа, у машині, крім водія, більше нікого не було (а.с.21,22);

Відтак, доводи апелянта, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1, є безпідставні.

Згідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дії ОСОБА_2 суддя суду першої інстанції вірно визнав, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а також як відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Як вірно вказано судом першої інстанції, відповідно до ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Слід зазначити, що відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, яка була в цьому випадку належним чином зафіксована у встановленому законом порядку, становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляції про відсутність у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними.

Апеляційні доводи в частині того, що сторона захисту вважає бланк протоколу про вчинення адміністативного правопорушення серії БР №079036 від 09 лютого 2018 року зіпсованим, а сам протокол недопустимим доказом у справі є неспроможними і спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, у рапорті від 12 лютого 2018 року старший лейтенант поліції ОСОБА_7, вказав про допущену помилку у протоколі при посиланні на нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністативне правопорушення. (а.с.4).

Разом з тим жодних зауважень чи претензій до протоколу ОСОБА_2 не надавав.

Доводи апелянта про неврахування такої кваліфікуючої ознаки як повторність не заслуговують на увагу та є неспроможними.

Безпідставним також є покликання апелянта про необгрунтованість відхилення заявлених у суді першої інстанції клопотань.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О'Галлоран та Франція проти Сполученого Королівства», (від 29 червня 2007 року) Суд постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно дослідив всі обставин справи в їх сукупності, та керуючись законом і правосвідомістю прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та вірно призначив покарання у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_8