Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/108/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Коліуш Г.В.
Категорія - 139 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 м. Кропивницький

Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Волошиної Н.С., захисника - адвоката Бесараба В.А., який діє в інтересах ОСОБА_4, особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.10.2018, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який обіймає посаду міського голови м. Олександрії, місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.10.2018 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що останній, перебуваючи на посаді міського голови м. Олександрії, забезпечив встановлення бетонних блоків на під'їзді до площі Соборна, чим створив перешкоду для руху, та не вжив необхідних заходів щодо їх усунення, чим порушив вимоги ч.3 ст.12, ст.ст. 6, 9, 26 Закону України «Про дорожній рух», п.15.15 Постанови КМУ №1306 від 10.10.2001., тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову суду стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП. Своє прохання апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції при прийнятті спірного рішення не вказав жодного доказу які б «поза розумним сумнівом» свідчили, що саме Олександрійський міський голова ОСОБА_4 вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП. Так, у заяві ТОВ «КД-Транс» від 03.09.2018 на ім'я начальника управління патрульної поліції в Кіровоградській області вказано, що Олександрійська міська рада створила перешкоди у русі по площі Соборній міста Олександрія.

Разом з тим аналіз норм Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, статей 5, 10 та 12 свідчить, що Олександрійська міська рада та Олександрійський міський голова є різними органами місцевого самоврядування які не можна ототожнювати одне з одним, отже вказана заява ТОВ «КД-Транс» від 03.09.2018 не є доказом винуватості саме ОСОБА_4 у встановленні залізобетонних блоків.

Інший доказ, а саме: відповідь ОСОБА_6 на його запит про доступ до публічної інформації від 05.09.2018 у якій використана фраза, що «міська влада була вимушена встановити на площі Соборній в м. Олександрії залізобетонні блоки», також не підтверджує факт надання вказівки міським головою на порушення вимог законодавства України про дорожній рух, адже поняття міська влада є суто політичним та поєднує в собі Олександрійську міську раду, міського голову та виконавчий комітет, а відтак знов немає відомостей що дане діяння вчинив ОСОБА_4

Головний доказ, який поклав в основу свого рішення суд, запис від 10.09.2018 з відео реєстратора управління захисту економіки в Кіровоградській області на якій зафіксована бесіда посадової особи патрульної поліції Тимко М.С., на переконання апелянта, не може бути доказом його вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, оскільки він отриманий з порушенням встановленого порядку.

Водночас, апелянт зазначає, що посадова особа патрульної поліції складаючи на ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення не виконав вимоги підпункту 3 пункт третього розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 про те, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення Шляхового покриття.

Натомість зазначеного акту, як додатку до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.09.2018 року посадова особа патрульної поліції не склала, заміри не здійснила, отже не було зафіксовано де саме на площі Соборній у місті Олександрія було створено перешкоди у дорожньому русі, а відтак не зібрано доказів що підтверджують навіть факт події адміністративного правопорушення.

В свою чергу суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення посадова особа патрульної поліції поєднала об'єктивні сторони різних складів правопорушень передбачених статтею 139 КУпАП а саме: створення перешкод для дорожнього руху або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення, що не може бути застосовано одночасно.

Також, апелянт зазначає, що він не є посадовою особою, відповідальною за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, а відтак спеціальним суб'єктом адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 139 КУпАП, оскільки відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць є відповідні комунальні дорожньо-експлуатаційні організації.

Вислухавши захисника - адвоката Бесараба В.А., який діє в інтересах ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу останнього, пояснення поліцейського Тимка М.С., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Будучи допитаним під час розгляду справи апеляційним судом інспектор роти № 1 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції Тимко М.С., заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та надав суду показання, згідно з якими, він склав стосовно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 10.09.2018, бетонні блоки були відсутні, а тому ОСОБА_4 не виносились жодні приписи про усунення перешкод для дорожнього руху. Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 був складений як на посадову особу органу виконавчої влади. Саме ОСОБА_4 надавав вказівку про встановлення бетонних блоків, про що останнім було сказано під час оформлення адміністративних матеріалів та зазначене зафіксовано на відеозаписі. Про ведення відеозйомки правопорушник повідомлявся заздалегідь, що відповідає вимогам ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію».

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом правового висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 212/2821/17 (2-а/212/130/17) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 139 КУпАП не дотримався, через що постанова суду підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Так, у своєму рішенні суд вказав, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, підтверджується: заявою ТОВ «КД-Транс» від 03.09.2018, з якої вбачається, що 01.09.2018 Олександрійською міською радою Кіровоградської області без відповідних погоджень встановлені бетонні блоки на під їзді до пл. Соборної, які блокують дорожній рух транспорту та створюють перешкоди, з фотографіями, на яких зафіксовано наявність бетонних блоків; запитом на інформацію від 05.09.2018 від ОСОБА_6 про надання відповіді про законність встановлення восьми бетонних блоків, 1 та 4 вересня 2018 року, в м. Олександрії в районі площі Соборної, з фотографіями місць встановлення зазначених блоків, що підтверджує факт невжиття необхідних заходів щодо усунення перешкод, оскільки суд вважає доведеним, що бетонні блоки знаходилися на під їзді до пл. Соборної з 01 вересня по 04 вересня 2018 року; відеозаписом, зробленим поліцейським Тимко М.С. 10.09.2018 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_4 підтвердив, що він був змушений поставити бетонні блоки для обмеження руху транспорту по пл. Соборній, що підтверджує факт створення перешкод для дорожнього руху.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, у зв'язку з чим останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею КУпАП. Із такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, адже поза увагою суду залишились наступні обставини.

Частиною першою статті 139 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб'єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

В свою чергу, відповідно до пункту 15.15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Із наведеного необхідно прийти до висновку, що об'єктивною стороною цього правопорушення є такі дії як:

-пошкодження автомобільних доріг, вулиць;

-створення перешкод для дорожнього руху;

- невжиття необхідних заходів щодо їх усунення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 ставилось у провину створення перешкод для дорожнього руху та невжиття необхідних заходів щодо їх усунення.

Водночас, необхідно зауважити, що за даними Національного стандарту України ДСТУ Б В.2.6-108:2010, вага одного залізобетонного блоку становить: від 350 до 1960 кг, отже стає зрозумілим, що особисто ОСОБА_4 не міг встановити вказані конструкції, а їх можливо встановити тільки за допомогою будівельної техніки.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного прізвища осіб, які б за допомогою транспортних засобів та іншої техніки встановили на під'їздах до площі Соборної міста Олександрія бетонні блоки та надали б свідчення про отримання на те вказівки безпосередньо від Олександрійського міського голови, та/або через його підлеглих.

Також необхідно звернути увагу на те, що у заяві ОСОБА_8 зазначено, що перешкоду у русі автобусів ТОВ «КД- Транс» створила Олександрійська міська рада, а не міський голова ОСОБА_4

З огляду на викладене, апеляційний суд констатує, що посадова особа патрульної поліції не довела жодним належним та допустимим доказом об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, а саме якими діями Олександрійського міського голови ОСОБА_4 було створено перешкоди для руху транспортних засобів.

Окрім цього, як слідує із показань інспектора поліції Тимко М.С., при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4, а саме 10.09.2018, станом на вказану дату, на під'їзді до площі Соборна в м. Олександрії були відсутні бетонні блоки, які створювали перешкоду для руху транспорту. З огляду на вказаний факт, необхідно прийти до висновку, що ставлення в провину ОСОБА_4 невжиття необхідних заходів щодо усунення перешкод для дорожнього руху, при відсутності на час складання протоколу про адміністративне правопорушення таких перешкод (бетонних блоків), є безпідставним та неправомірним.

Також, необхідно зауважити, що у протоколі про адміністративне правопорушення складеного посадовою особою патрульної поліції вказано, з-поміж іншого, на порушення ОСОБА_4 статей 6, 9, 12 п.3, 26 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі по тексту - Закон № 3353-ХІІ).

Приписами абзацу чотирнадцятого статті дев'ятої Закону № 3353-ХІІ до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах.

Разом з тим, у відповідності до частини першої статті 16 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 8 вересня 2005 року № 2862-IV, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

У той же час, за частиною першою статті 10 та частиною п'ятою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97- ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності.

Вказане підтверджується також нормою на яку посилається у протоколі посадова особа патрульної поліції, а саме: абзацом 8 статті 6 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що до: компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Аналізуючи наведені вище норми законодавчих актів, необхідно дійти до висновку, що саме Олександрійська міська рада, як орган який представляє інтереси територіальної громади міста Олександрії, а не Олександрійський міський голова, є власником доріг міста, а тому ОСОБА_4, як міський голова, не є спеціальним суб'єктом адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 139 КУпАП.

Також необхідно зазначити, що як убачається із рішень виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 07.06.2018 № 373, від 30.08.2018 № 552 та від 06.09.2018 № 567, виконавчий комітет міської ради вирішив створити пішохідну зону на території площі Соборної до вул. Перспективної на термін з 01.06.2018 по 01.09.2018, а потім термін було продовжено до 06.09.2018, а в подальшому прийнято рішення про створення пішохідної зони на постійній основі. Також наведеними вище рішеннями заборонено наскрізний проїзд та обмежено в'їзд транспортних засобів у пішохідну зону, визначену в п. 1 цих рішень, легковому та вантажному транспорту, окрім: спеціального транспорту під час виконання прямих службових обов'язків (прокуратура, патрульна поліція, Служба безпеки України, пожежна охорона, швидка медична допомога, спеціалізований транспорт міських комунальних служб); транспорту громадян, які проживають в межах пішохідної зони.

Із наведеного необхідно прийти до висновку, що рішення про обмеження руху транспорту у зв'язку зі створенням пішохідної зони було прийнято виконавчим комітетом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, а не безпосередньо Олександрійським міським головою ОСОБА_4, що також спростовує висновки суду з приводу того, що саме ОСОБА_4 є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, а тому має нести відповідальність за вказаною статтею КУпАП.

Частинами першою, другою статті 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

При цьому, у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (абзац 1 підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Наведена правова позиція закріплює, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

Крім того, при розгляді цієї справи слід врахувати норми міжнародного законодавства, зокрема практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка з огляду на статтю 9 Конституції України та статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується в Україні як джерело права.

Так, у пункті 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, у справах «Малофеева проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський Суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.09.2018 не зазначено відомостей, які б вказували на наявність в діях (бездіяльності) ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП та дали змогу суду першої інстанції прийняти об'єктивне та неупереджене рішення, у відповідності до норм статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП.

Зокрема, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, у зв'язку із відсутністю в матеріалах справи доказів, які б доводили факт наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, постанова суду має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо факту створення перешкод для руху та невжиття необхідних заходів щодо їх усунення, підлягає закриттю за пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись п. 2 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, задовольнити, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КУпАП - скасувати.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду П.М. Ремез