Справа № 466/9896/17 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 33/783/258/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, 03 грудня 2017 року о 01:50 год. у м.Львові на вул. Грінченка, 2а, ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: почервоніння очей, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає дану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновок суду щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

В оскаржуваній постанові суддя зазначає, що вина ОСОБА_2 у скоєному правопорушенні стверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами, однак не зазначила, яким конкретно іншими доказами підтверджується керування ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, перебування за кермом у стані алкогольного сп'яніння, і такі докази не досліджувалися у судовому засіданні та не долучені до справи.

Що в свою чергу свідчить про недотримання суддею при розгляді адміністративного протоколу вимог ст.251, 252, 256 КУпАП, оскільки суд повинен дати оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виносячи оскаржувану постанову, суддя не врахувала, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП складає «керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння» а не «керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння».

А як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 135892 від 03.12.2017 року працівниками патрульної поліції встановлено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння: почервоніння очей, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота, що не становить складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, є окремою підставою для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

При цьому наголошує, що постанова винесена у його відсутності, суддя у такій зазначає, що ОСОБА_2 не з'явився на розгляд справи, хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду матеріалів в суді, що на думку судді робить можливим розгляд справи у його відсутності.

Наведене не відповідає дійсності, оскільки він належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи не був, оскільки судову повістку про виклик до суду на 26.01.2018 року отримав лише 27.01.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення, яке на день розгляду справи суддею не повернулося, тому що знаходилось у поштовому відділенні.

Відтак, не маючи інформації про належне повідомлення його про день, та місце розгляду справи, суддя розглянула справу, не заслухавши пояснень останнього, чим позбавила такого права на спростування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 135892, не вжила заходів для з'ясування фактичних обставин справи, що свідчить про порушення норм процесуального права, яка фактично формально підійшла до розгляду протоколу, позбавила його можливості скористатися правом на захист.

Зважаючи на те, що він не приймав участі і не був присутнім в суді першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, тому вважає, що з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, в суді апеляційної інстанції є всі правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження оскаржуваної постанови.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду цієї вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 дотримався.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції детально вивчивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та правомірно ухвалив постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Такий висновок суду підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення: серії БР №135892 від 03.12.2017 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів (а.с.2); рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у м.Льовові ДПП ОСОБА_3 (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.с.5) та ОСОБА_5 (а.с.6), які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім цього, висновок суду, щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджується відеозаписом із нагрудних камер інспекторів поліції, на якому зафіксовано категоричну відмову ОСОБА_2 від проходження такого огляду.

У зв'язку з наведеним, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2018 року.

При цьому не заслуговують на увагу твердження скаржника про те, що розглядом справи у його відсутність був позбавлений права подавати додаткові докази, оскільки і в апеляційний суд скаржник не подав жодних доказів своєї невинуватості.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, про що порушується питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Адміністративне стягнення накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням вимог ст.33 цього кодексу.

По справі всебічно, повно і об'єктивно з'ясовано обставини при яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено апеляційній скарзі, не встановлено.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2018 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер