Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/254/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Шепетько В. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2018 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення, дистанційно в режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою захисника Ведющенка В.В. на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.,

за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4,

захисника адвоката - Ведющенка В.В.,

В С Т А Н О В И ЛА:

Відповідно до постанови судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2018 року, ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що він 05.01.2018 року о 22.00 год. в м. Новоукраїнка по вул. Рози Люксембург, керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Своє рішення суддя мотивував тим, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується доказами що містяться в матеріалах справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник Ведющенко В.В. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду та прийняти скаргу до розгляду, визнавши причину його пропуску з поважних причин.

За наслідком розгляду апеляційної скарги, скасувати постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2018 р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку зазначає, що ОСОБА_4 та його захисник дізнались про наявність оскаржуваної постанови та про її суть лише 07 серпня 2018 року. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_4, який не був належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними у справі поштовими відправленнями. А тому, наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наявний в матеріалах справи протокол за ч.1 ст.130 КУпАП в присутності ОСОБА_4 не складався, йому не пропонувалось проходити медичне освідування на стан алкогольного сп'яніння, від якого він і не відмовлявся, тим більше в присутності свідків від проходження освідування на місці або в закладі охорони здоров'я. Також в матеріалах відсутні будь-які відомості, з приводу наявності акту огляду на стан сп'яніння складеного безпосередньо поліцейськими.

Також, захисник зазначає, що рукописні записи в протоколі в графі «свідки», зроблені іншим барвником, ніж решта рукописних записів наявних в даному протоколі, що на думку захисника, свідчить про очевидну фальсифікацію даного протоколу.

Захисник вважає, що судом під час розгляду вказаної справи стосовно ОСОБА_4 порушено право на захист останнього, оскільки не будучи обізнаним про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_4 був позбавлений можливості наводити свої докази, міркування, заявляти клопотання з приводу обставин справи користуючись послугами захисника-адвоката при розгляді справи по суті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 в його інтересах захисника Ведющенка В.В., які підтримали клопотання про поновлення строку та доводи, викладені в апеляційній скарзі, допитавши за клопотанням сторони захисту свідків, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги та апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, районним судом справа стосовно ОСОБА_4 розглянута за його відсутності. Про постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року, якою його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_4 дізнався 07.08.2018року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, апелянтом було подано 09.08.2018 року. В поданій апеляційній скарзі захисником Ведющенко В.В., зазначено та обґрунтовано поважність причин пропуску строку подання апеляційної скарги на постанову судді районного суду. Згідно яких убачається, що дійсно розгляд страви стосовно ОСОБА_4, було розглянуто за його відсутності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення останній не був належним чином повідомлений.

Таким чином, строк подання апеляційної скарги, необхідно рахувати з дня отримання ним копії судового рішення, тобто з 07.08.2018 року.

Враховуючи обставини, на які посилається захисник Ведющенко В.В., та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП, повідомлення про розгляд справи, здійснюється повісткою особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зазначено: звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд вказаної справи відбувся без участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином.

Проте, в матеріалах справи мається поштове відправлення (а.с.13) яке не було вручене ОСОБА_4, що підтверджує неналежне повідомлення особи.

Таким чином, вказаних вимог закону, районний суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4, недотримався, належним чином не повідомив його про місце, день та час розгляду адміністративної справи щодо нього, провів розгляд справи без участі ОСОБА_4, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, що є порушенням його права на захист.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати, як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об'єкт; б) об'єктивну сторону; в) суб'єкт; г) суб'єктивну сторону.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний.

У п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами - чч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Вищезазначених вимог суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130, КУпАП не дотримався, через що постанова суду підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з такого.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії БД 029067 від 05.01.2018 року, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Що стосується процедури проведення огляду на стан сп'яніння, то перевіркою матеріалів справи встановлено, що вона була грубо порушена.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, п. 8 Розділу 1 Інструкції 1452/735 встановлено виключно один випадок, коли проведення огляду на стан сп'яніння є обов'язковим у закладі охорони здоров'я, а саме у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 Розділу 1 Інструкції 1452/735).

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід відзначити, що нині діючим законодавством про адміністративні правопорушення встановлено, що процесуальним документом, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності являється протокол про адміністративне правопорушення.

Як убачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу не було запропоновано водію транспортного засобу ВАЗ 2102 д.н.з НОМЕР_1, пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Таким чином, належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, при проведенні огляду ОСОБА_4 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, суду надано не було, а тому слід вважати, що в такому випадку (через порушення процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння) відсутнє порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.5а ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як пояснив ОСОБА_4 05.01.2018 року, він рухався на автомобілі ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, оскільки посвідчення водія він залишив вдома, на нього був складений протокол за ст. 126 КУпАП. Після чого він продовжив рух у своїх справах. Приїхавши на ставок з своїм товаришем через деякий час заснув. Прокинувся вранці та виявив, що його автомобіль відсутній а ключі від автомобіля знаходяться у нього. Після чого він зателефонував своїй матері, яка повідомила, що автомобіль знаходиться у них біля подвір'я. Хто міг скористуватися його автомобілем він не знає. Вже пізніше він виявив, що у автомобіля пошкоджений замок запалювання, що свідчить про те, що автомобілем користувалися без ключа. З приводу незаконного заволодіння його транспортним засобом до поліції він не звертався, оскільки вважав, що у цьому немає потреби.

Як пояснили апеляційному суду свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5, у січні 2018 року, точної дати вони не пам'ятають, близько 22.00 години, біля їхнього будинку вони побачили патрульний автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками. Біля автомобіля поліцейських знаходився автомобіль ВАЗ зеленого кольору у якому знаходилися дві особи. Вказані особи зачинилися у автомобілі та на вимогу працівників поліції відмовлялися виходити. Працівники поліції запропонували їм бути свідками про відмову у проходженні освідування водія вказаного автомобіля та повідомили, що водієм є ОСОБА_4 Проте, будь яких документів чи даних, що водієм є ОСОБА_4, працівники поліції їм не надавали. Через деякий час, вказані особи вийшли з автомобіля і пішли у різні сторони, між тим особа яка знаходилася за кермом сказала, що « нічого я проходити не буду» та залишила місце зупинки. Вказаних осіб працівники поліції не наздоганяли та не затримували. Після чого, працівники поліції вививши із ладу вказаний автомобіль з метою неможливості його подальшого руху, також залишили місце зупинки.

Вказані свідки зазначили, що особа яка знаходилася за кермом автомобіля ВАЗ зеленого кольору, це не ОСОБА_4, який знаходиться у залі, та особа була вищого зросту та плотнішої статури. Помилятися вони не можуть, оскільки ОСОБА_4 проживає неподалеку від їхнього будинку і вони його раніше бачили. На запитання захисника та суду, чи можуть вони помилятися у зв'язку з тим, що був зимовий період та особа була одягнена у зимовий верхній одяг, свідки про можливість помилки категорично заперечили.

Також, на запитання щодо підписаних ними письмових пояснень, свідки зазначили, що підписали пояснення у той час коли особа знаходилася у автомобілі, а поліцейські повідомили, що за кермом знаходиться ОСОБА_4

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що матеріали справи взагалі не містять відомостей з приводу того, що ОСОБА_4 на місці зупинки його транспортного засобу пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, участь яких у даній дії є обов'язковою.

Більш того, з наданих свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 показів наданих ними апеляційному суду убачається, що ОСОБА_4 взагалі не перебував за кермом автомобіля, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки відсутня об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, яка є обов'язковою.

Враховуючи те, що обов'язок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а під час апеляційного перегляду, не було надано та не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_4 транспортним засобом, а тому у останнього взагалі не виникало обов'язку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника поліції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не було перевірено вказані факти у зв'язку з чим їм не надано належної оцінки, постанова районного суду від 05 березня 2018 року стосовно ОСОБА_4 підлягає безумовному скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги захисника Ведющенка В.В., задовольнити.

Поновити строк апеляційного оскарження захиснику Ведющенку В.В.на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_4

Апеляційну скаргу захисника Ведющенка В.В. в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Л.Я. Ткаченко