Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/116/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Гершкул І.М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого водієм, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що 19.09.2018 року о 18.00 год. керував автомобілем MAN TGA 26.480, реєстраційний номер НОМЕР_1, по автомобільній дорозі Стрий-Тернопіль-Знам'янка на 714 км. у стані наркотичного сп'яніння, згідно висновку КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №377, чим порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову скасувати за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2018 року відносно нього прийнята з порушенням процесуальних та матеріальних норм, містить суперечливі висновки, зроблені на підставі дослідження неналежних доказів.

Так відповідно до Наказу МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння...», огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки із застосуванням спеціальних технічних засобів (так званих «драгерів», «алкотестерів»), дозволених МОЗ та Держспоживстандартом. Такі технічні засоби повинні мати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Без наявності у поліцейського таких документів огляд не проводиться, або результати огляду визнаються недійсним.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що огляд за допомогою приладів «драгерів» або так званих «алкотестерів» інспектором поліції не проводилось взагалі.

Зазначає, що відсутність технічного засобу у поліцейського або документів на технічний засіб, або не бажання проводити огляд на місці, відповідно до норм чинного законодавства України, не є підставою для направлення водія до медичного закладу та складання протоколу.

Також, судом не було взято до уваги те, що протокол не відображає всі обставини справи, та не відповідає вимогам ст.130 КУпАП, ст.266 КУпАП, Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду».

Також зазначає, що протокол складений без свідків, хоча відповідно до ст. 266 ч.2 «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.»

Крім того, звертає увагу на факти що свідчать про фальсифікацію звинувачень, на які суд першої інстанції не звернув уваги.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він ніби то, 19.09.2018 року о 18:00 год. керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Тобто, саме о 18:00 год. його було зупинено працівниками поліції. А у Висновку щодо результатів медичного огляду зазначено, що точною датою направлення на огляд є 19.09.2018 р. 18:10 год, а точний час огляду зазначено 18:20 год. Що не може відповідати дійсності, так як, його було зупинено працівниками поліції на 714 км. авто дороги Стрій-Тернопіль-Знамянка, і на такому великовантажному автомобілі він ніяк не міг дістатися медичного закладу за декілька хвилин, з урахуванням того, що направлення виписується на місці зупинки автомобіля.

Крім зазначених порушень, прошу звертає увагу, що у відповідності до вимог передбачених ст. 254 КУпАП, - Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів, правопорушення нібито скоєно 19.09.2108 року, а протокол був складений лише 29.09.2018 року, тобто через 10 днів.

Крім того зазначає, що дійсно 19.09.2018 року він по направленню працівників поліції пройшов медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння. Однак, відразу після проведення аналізу, зі слів медичного працівника який проводив аналіз, повідомив що в аналізах нічого не знайдено. Тому працівники поліції його відразу відпустили і не склали протокол, у зв'язку з тим що не було підстав для його складання.

Проте, він не дочекався письмового медичного висновку, а тому вважає, що у зв'язку з тим, що він був обурений тими безпідставними звинуваченнями, розмовляв з працівниками поліції на підвищеному тоні, чим і спровокував фальсифікацію з їхнього боку матеріалів.

Крім того, апелянт звертає увагу на те що відповідно до ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, але Кіровоградський районний суд зовсім не звернув увагу на те, що всупереч вимогам даної статті, від керування автомобілем його поліцейські не відсторонили, тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки на спеціальний майданчик зі сторони поліцейських не відбулося.

Отже, викладене вище є доказом того, що у стані наркотичного чи іншого сп'яніння він не знаходився. Однак, районний суд формально підійшов до розгляду справи, та не маючи достатньої кількості доказів для її справедливого вирішення, прийшов до необґрунтованого висновку щодо підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Також апелянт звертає увагу, що він не з'явився на судове засідання до суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що перебував за межами області, та очікував на повторний виклик до суду, але суд повторно так і не переназначив дату слухання справи, чим позбавив його можливості на судовий захист.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з'явився та подав клопотання про розгляд справи без його участі, що у узгоджується з положеннями ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП, а отже розгляд справи можливий без участі апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.ст. 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, суддя першої інстанції зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався та прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав та вказав, що протокол відносно нього складений 29.09.2018 року, тобто через 10 днів після його зупинки поліцейськими. 19.09.2018 року він пройшов медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння. Однак, відразу після проведення аналізу, працівники поліції його відразу відпустили і не склали протокол, у зв'язку з тим що не було підстав для його складання. Крім того, від керування автомобілем його поліцейські не відсторонили, тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки на спеціальний майданчик поліцейськими не здійснювався.

Такі доводи ОСОБА_3 не спростовані жодним доказом, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до постанови судді районного суду, в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_3 взято до уваги наступні письмові докази:

- письмові поясненням правопорушника про проходження медичного огляду;

- висновок КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №377 від 19.09.2018 року, згідно якого ОСОБА_3, оглянутий 19.09.2018 року о 18.20 год. знаходиться у стані наркотичного сп'яніння.

На підставі вказаних письмових доказах районний суд прийшов до висновку, що вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, доведено.

Проте,з такими висновками не погоджується апеляційний суд.

Так, не можуть бути підтвердженням винуватості письмові пояснення ОСОБА_3, оскільки у своїх поясненнях він зазначає тільки про факт його зупинки працівниками поліції 19.09.2018 року під час його керування т/з MAN TGA 26.480, реєстраційний номер НОМЕР_1, та проходження ним на вимогу працівників поліції медичного огляду.

Вказані пояснення не містять інформації про його перебування у стані сп'яніння та ні самі по собі, ні у сукупності з іншими доказами не підтверджують висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, суд першої інстанції не надав належну оцінку висновку КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №377 від 19.09.2018 року, оскільки вказаний висновок не підтверджений протоколом про адміністративне правопорушення та не надано районним судом оцінку протоколу серії БД №030326 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Як убачається з протоколу про адміністративне про правопорушення від 29 вересня 2018 року серії БД №030326 (а.с.4), ОСОБА_3 19.09.2018 року о 18.00 год., керував транспортним засобом марки MAN TGA 26.480, реєстраційний номер НОМЕР_1, по автомобільній дорозі Стрий-Тернопіль-Знам'янка на 714 км. в стані наркотичного сп'яніння, згідно висновку КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №377.

Тобто, протокол відносно ОСОБА_3 складений через 10 днів після скоєння правопорушення поставленого йому у провину.

Оскільки, вказаний протокол складений у порушення вимог ст. 254 КУпАП, апеляційний суд вважає цей протокол недопустимим доказом у справі, який не може бути прийнятий судом.

Відповідно до положень ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

При цьому висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Таким чином, зі змісту вищевказаних положень Інструкції вбачається, що висновок щодо результатів медичного огляду складається безпосередньо після огляду особи в присутності поліцейського ще до отримання остаточних результатів лабораторних досліджень, які проводяться для уточнення наявних речовин, що спричинили стан сп'яніння та встановлення діагнозу.

Аналізуючи вказані норми закону, необхідно зробити висновок, що працівники поліції, після проходження ОСОБА_3 медичного огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння, були зобов'язані відсторонити його від керування транспортним засобом та тимчасово затримати транспортний засіб MAN TGA 26.480, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом його блокування, таким чином не допустивши водія до керування для продовження руху.

Як убачається з висновку КЗ КОНД від 19.09.2018 року №377, о 18.20 год. ОСОБА_3 оглянутий лікарем, висновок огляду - перебуває у стані наркотичного сп'яніння (амфетамін). Вказаний висновок повідомлений ОСОБА_3 у присутності поліцейського, проте вказаний висновок є сумнівним з огляду на те, що станом на 19.09.2018 року, поліцейський достовірно знав про перебування особи у стані наркотичного сп'яніння. Однак, матеріали справи не містять достовірних даних про відсторонення працівниками поліції водія ОСОБА_3 від керування транспортним засобом.

Вказані обставини, суд першої інстанції залишив поза увагою, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що неповнота і однобічність розгляду справи є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Оскільки сам ОСОБА_3 категорично заперечує факт вчинення інкримінованого йому правопорушення, а інших доказів, крім змісту висновку КЗ КОНД, на підтвердження того, що склад адміністративного правопорушення встановлений, - немає, суд апеляційної інстанції вважає що, виходячи з принципу презумпції невинуватості, критерію доведення «поза розумним сумнівом» у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що в діях ОСОБА_3 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова районного суду підлягає скасуванню з закриттям справи на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. ст.247 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2018 року, стосовно ОСОБА_3, за ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати, та провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко