КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/687/2018 Постанова винесена суддею Бондаренко І.А.
Категорія: ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2018 року щодо -

громадянина Єгипту ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Камар, місце проживання: АДРЕСА_1, працює: менеджер приватної компанії, паспорт громадянина Єгипту НОМЕР_1, виданий 02.02.2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 14.09.2018 року, громадянина Єгипту ОСОБА_11 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та піддано стягненню у виді накладення адміністративного штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. на користь держави України, вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил № 0615/12500/18, а саме: долари, згідно курсу НБУ станом на 27.07.2018 за 100 доларів США- 2665-1412 гривень, кількістю 1784 дол. США, вартість 47546 грн. 12 коп. - повернуто громадянину Єгипту ОСОБА_11 та стягнуто із громадянина Єгипту ОСОБА_11 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Згідно постанови суду першої інстанції, 27.07.2018 року о 12 годині 40 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДПМА Бориспіль громадянин Єгипту ОСОБА_11, який прилетів до України з Катару, м. Доха, літаком авіакомпанії «Qatar airways», рейсом № 295 своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажиру було задано питання щодо наявності в нього готівкових коштів, на що він заявив, що має при собі приблизно 10000 доларів США. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 13500 доларів США, які знаходились в гаманці, що лежав в одному з відділень сумочки пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина готівка належить йому особисто. Пасажир обрав проходження митного контролю зеленим коридором, де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми громадянину Єгипту ОСОБА_11 було пропущено 11716 доларів США (еквівалент 10000 євро станом на 27.07.18). За протоколом про порушення митних правил вилучено 1784 долара США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин Єгипту ОСОБА_11, під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином Єгипту ОСОБА_11, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у повному обсязі, передбаченому відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою Постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р. зі змінами внесеними Постановою Правління НБУ № 127 від 12.12.2017 р., мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці 27 липня 2018 складено протокол про порушення митних правил № 0615/12500/18.

На підставі ст. 511 МК України за протоколом вилучено: долари, згідно курсу НБУ станом на 27.07.2018 за 100 доларів США 2665-1412 гривень, кількістю 1784 дол. США, вартість 47546 грн. 12 коп.

Суд в постанові вказав, що вина правопорушника, окрім особистого його визнання, як вчиненого з необережності та неумисно, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та встановлена судом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2018 року відносно громадянина Єгипту ОСОБА_11 та постановити нову постанову щодо громадянина Єгипту ОСОБА_11, якою визнати його винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України, застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень та конфіскації затриманої по справі валюти у сумі 1784 (тисяча сімсот вісімдесят чотири) долари США.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення в означеній справі, необхідно було звернути увагу на позицію Верховного суду України, викладену в офіційному виданні - «Віснику Верховного суду» (№ 11 за 2014 рік» у статті «Особливості застосування конфіскації грошових коштів як адміністративного стягнення за порушення митних правил «зеленого коридору», в якому йдеться про застосування норм «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практику ЄСПЛ щодо неможливості конфіскації предмету правопорушення лише за умови відповідності обставин справи певним критеріям та умовам, зокрема і тим, коли виконання норми національного законодавства порушує основні права громадянина - правопорушника (право на житло, на охорону здоров'я, свободу пересування, тощо) а також коли вартість предмета правопорушення у співвідношенні з майновим (фінансовим) станом порушника настільки значна, що конфіскація може, істотно вплинути на майновий (фінансовий) стан порушника.

Апелянт вважає, що всупереч положенням ст. 251, ст. 252, ст. 280 КУпАП, положенням міжнародних угод, до яких приєдналась Україна суд однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей, а вказані у постанові суду обставини, що стали підставою для повернення вилучених під час складання протоколу про порушення митних правил грошових коштів, є неправомірними. Постанова Бориспільського міськрайонного суду від 14.09.2018 року, на думку апелянта, не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства України.

Будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання неодноразово не з'явилися, надіславши суду клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення без особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_7, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду.

Заслухавши пояснення представника Київської міської митниці ДФС ОСОБА_8, який підтримав апеляційну скаргу, підтвердив викладені у ній доводи та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.ст. 280, 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданням провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Виходячи з вимог ст. 489 МК України, якою передбачено обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил, винесення постанови про накладення адміністративного стягнення означає, що вчинення правопорушення митних правил особою, яка притягується до відповідальності, доведено в повному обсязі, підтверджується зібраними у справі доказами, що особа винна у порушенні митних правил і на неї має бути накладено адміністративне стягнення, передбачене санкцією відповідної статті МК України.

Як вбачається з постанови, зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконано в повному обсязі, а висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК Українивідповідає вимогам ст. 245 КУпАП.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення тощо, і за які МК України передбачена адміністративна відповідальність.

Так, зокрема, винуватість ОСОБА_11 в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, підтверджується даними протоколу про порушення митних правил № 0615/12500/18 від 27 липня 2018 року, відповідно до якого громадянин Єгипту обрав зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України; доповідної записки головного державного інспектора - кінолога ОСОБА_9; акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ від 27.05.2008 № 148, фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, з моменту перетину останнім «білої лінії», що позначає закінчення «зеленого» коридору.

Як встановлено судом, громадянин Єгипту ОСОБА_11 перетнув «білу лінію», що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор» з сумою 13500 доларів США, таким чином перемістив через митний кордон України валюту, яка обмежена законодавством України, а саме в розмірі, що перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З матеріалів справи про порушення митних правил та змісту судового рішення вбачається, що проаналізувавши в постанові всі представлені сторонами докази, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність законних підстав для притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України.

Що стосується накладеного на ОСОБА_11 адміністративного стягнення, правильність накладення якого оспорюється апелянтом, то апеляційний суд зазначає, що

згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови суду при накладенні адміністративного стягнення, суд врахував характер скоєного, особу правопорушника ОСОБА_11 та дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, наклав на нього основне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

При цьому, судом першої інстанції прийнято рішення про повернення вилученої, згідно протоколу про порушення митних правил, валюти в сумі 1784 доларів США.

Що стосується висновку судді місцевого суду, яким обґрунтовано рішення про повернення вилученої під час здійснення провадження про порушення митних правил валюти, тобто незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації, то доводи апеляційної скарги представника митниці щодо його неправомірності, є непереконливими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 МК Українизаконодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. При цьому, відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9.06.2005р. у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005р. у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008р. у справі «Надточій проти України»; від 6.11.2008р. у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес, проте із урахуванням обставин даної справи, не відповідатиме принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи), а необхідна рівновага не буде забезпечена, якщо відповідна особа буде нести «особистий і надмірний тягар».

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_11 від додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення (валюти в розмірі 1784 доларів США), суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_11 перебуває в шлюбі з громадянкою України ОСОБА_10, що підтверджується копією шлюбного контракту і свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_2 та має посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_3, яка видана 02.07.2018 р. зі строком дії до 02.07.2019 р.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_11 має сина - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією витягу зі свідоцтва про народження.

З метою забезпечення належних житлово-побутових умов та спільного проживання подружжя та їх малолітнього сина в Україні, подружжям придбано на ім'я дружини - ОСОБА_10, двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується копією Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 16-70-ФФБ14 від 12.06.2017 р.

На даний час, ОСОБА_11 має дозвіл на проживання та роботу в ОСОБА_6, де працює в Катарській генеральній корпорації з енергетики та водопідготовки, що підтверджується копією дозволу на проживання виданого ОСОБА_6.

20.07.2018 р. ОСОБА_10 звернулася до забудовника, що здійснює будівництво вказаного будинку, із зверненням вх. № 87/1 в якому просила надати згоду розпочати ремонтно-оздоблювальні роботи в квартирі АДРЕСА_3, починаючи з серпня 2018 р. в зв'язку з необхідністю покращення житлово-побутових умов до настання холодної пори року та негайного переїзду у придбану квартиру після здачі будинку в експлуатацію в жовтні 2018 року.

23.07.2018 р. TOB «СМНК-37», що є забудовником будинку за адресою: АДРЕСА_4 надав згоду вих. № 160/2 на початок проведення з 01 серпня 2018 р. ремонтно-оздоблювальних робіт, в квартирі АДРЕСА_5.

Крім того, згідно Графіку подальшого внесення Довірителем коштів до фонду фінансування будівництва згідно Договору № 16-70-ФФФБ14 від 12.06.2017 р. за придбану квартиру необхідно було сплатити суму в розмірі 220440,00 грн. до 29.07.2018 р.

26.07.2018 р. особа, яка притягується до відповідальності зі свого особистого рахунку в банку ОСОБА_6 зняла кошти в сумі 14000 дол. США, що підтверджується відповідною копією довідки наданої банківською установою № PQA658I та придбала квиток на рейс авіакомпанії «Qatar airways» № 295.

29.07.2018 р. ОСОБА_11 сплачено на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «ОЛІМПІЯ» згідно Графіку подальшого внесення Довірителем коштів до фонду фінансування будівництва згідно Договору № 16-70-ФФБ14 від 12.06.2017 р. грошові кошти в розмірі 220 440,00 гри., що підтверджується копією звернення ОСОБА_10 від 29.07.2018 р. вх. № 92/1 та копією довідки вих. № 166/1 від 31.07.2018 р.

Таким чином, грошові кошти, які мав при собі ОСОБА_13виявлені в ручній поклажі при проходженні митного контролю, є його заробітною платою, зняті з його власного банківського рахунку в ОСОБА_6, та ввезені в Україну з метою сплати залишку вартості придбаної на ім'я дружини квартири АДРЕСА_5, в зв'язку з забезпечення своєї дружини і малолітньої дитини засобами до гідного існування.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення; вірно звернув увагу на відсутність в матеріалах провадження відомостей для висновку про те, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша будь-яка незаконна діяльність, і шкода, яку ОСОБА_11 потенційно міг завдати державі, була незначною, він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдавав державі іншої шкоди, в такому випадку органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти ввозилися на територію держави. Окрім того, під час розгляду справи, суд обґрунтовано, проаналізувавши відповідні документи, суд взяв до уваги, що конфіскація вилучених грошових коштів істотно вплине на майновий стан самого ОСОБА_11 та майновий стан всієї його сім'ї, оскільки у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, гроші, які він мав при собі під час перетину державного кордону, були отримані ним з банку

А тому, можна зробити висновок, що грошові кошти, які мав при собі ОСОБА_11, виявлені в ручній поклажі при проходженні митного контролю, є його заробітною платою, зняті з його власного банківського рахунку в ОСОБА_6, та ввезені в Україну з метою сплати залишку вартості придбаної на ім'я дружини квартири АДРЕСА_5, в зв'язку з забезпечення своєї дружини і малолітньої дитини засобами до гідного існування.

Отже, висновок судді місцевого суду про те, що втручання у право власності ОСОБА_11 в даному випадку не може вважатись пропорційним, оскільки спричинить для нього «індивідуальний надмірний тягар», є вірним.

До того ж такий висновок достатньо вмотивований у судовому рішенні у взаємозв'язку між встановленими судом фактичними обставинами цього провадження та положеннями законодавства України з питань державної митної справи і практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи, що за своїм видом та розміром накладене суддею місцевого суду на ОСОБА_11 за ст. 471 МК Українистягнення сприяє досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, апеляційне прохання слід визнати необґрунтованим, оскільки правові підстави для скасування постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року з прийняттям нового рішення, як про це просить у скарзі представник Київської митниці ДФС, під час апеляційного розгляду не встановлені. А тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г.- залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2018 року, якою громадянина Єгипту ОСОБА_11 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та піддано стягненню у виді накладення адміністративного штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. на користь держави України, вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил № 0615/12500/18, а саме: долари, згідно курсу НБУ станом на 27.07.2018 за 100 доларів США - 2665-1412 гривень, кількістю 1784 дол. США, вартість 47546 грн. 12 коп. - повернуто громадянину Єгипту ОСОБА_11 та стягнуто із громадянина Єгипту ОСОБА_11 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал