Справа № 345/2358/18
Провадження № 33/779/397/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бульби В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) захисника Бульби В.М., на постанову судді Калуського міськрайонного суду від 03 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві ) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 11.06.2018 року о 21 год .00 хв. в селищі Войнилів, Калуського району, керував мотоциклом в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України. Огляд на стан сп»яніння проводився в Калуській ЦРЛ. У своїй АС захисник Бульба В.М. покликається на те, що постанова судді щодо його підзахисного є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз'яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що дійсно в зазначений в протоколі даті та час, повертаючись з роботи разом із своїм товаришем, вирішили зайти в місцевий магазин випити пива. Знаходячись біля вказаного магазину, у нього на ґрунті неприязних відносин виникла бійка із іншим мешканцем села, в результаті якої він отримав тілесне ушкодження лобної частини голови. Оскільки рана була глибокою, і була сильна кровотеча, він звернувся за медичною допомогою до Войнилівської місцевої лікарні, де там йому надали першу медичну допомогу та після чого його доставили до Калуської ЦРЛ, і там йому надали кваліфіковану медичну допомогу, і за результатами медогляду за допомогою алкотестера було встановлено, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння. Про вказані обставини він повідомив працівників поліції у відділення поліції та написав заяву про його побиття. Приблизно через дві години в медичний заклад прибули працівники поліції, які доставили його в Калуський ВП для відібрання у нього заяви про вчинене проти нього кримінального правопорушення. Після цього відпустили додому. Також зазначив, що дійсно знаходився в той день в стані алкогольного сп'яніння, однак ніяким транспортним засобом не керував.

Вважає, що в його діях відсутній склад будь-якого адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

В засіданні апеляційного суду свідок - інспектор поліції ОСОБА_4 пояснив, що не зупиняв та не бачив, щоб ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом. Протокол про адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП склав на підставі письмових пояснень мешканців села та довідки із медичного закладу, згідно якої ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп'яніння.

В судове засідання 31.08.2018 року ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бульба В.М. не з'явились, хоча про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бульби В.М., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; заслухавши пояснення свідка; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

За змістом ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а згідно з ч. 1 ст. 7 цього ж Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Покликання захисника Бульби В.М. у АС на те, що в діях його підзахисного відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, оскільки спростовуються доказами, перевіреними під час апеляційного розгляду.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_1, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.

З оскаржуваної постанови судді не вбачається, що він дійсно досліджував наявні в матеріалах справи докази і чи дав їм належну правову оцінку. Також у вказаній постанові відсутні будь-які пояснення щодо вказаного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, точний пункт ПДР не зазначено та будь-яких інших об'єктивних доказів щодо керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння вказаний протокол не містить. Також в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення про відомі обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 279836 від 11.06.2018 року та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і яким конкретно в стані алкогольного сп'яніння.

Зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі, не узгоджується з сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час апеляційного розгляду. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 стверджував, що він дійсно перебував в той час в стані алкогольного сп'яніння, однак не керував будь-яким транспортним засобом вказаним у протоколі.

Окрім цього, пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, підтверджується медичними документами доданими до АС.

Будь-яких інших доказів, які б об'єктивно свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у справі відсутні і не здобуто під час апеляційного розгляду. В той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. З огляду на зміст п. 1.10 ПДР та зміст ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 в даній конкретній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідка не містять достовірних відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснення від ОСОБА_1 не відбирав та роз'яснював йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Вважаю доводи апеляційної скарги про те, що суд не вжив вичерпних заходів для з'ясування обставин справи та дії особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, є слушними. Висновки судді першої інстанції щодо обставини події, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони спростовуються доказами, перевіреними під час апеляційного розгляду.

Таким чином, вважаю, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому приходжу до висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу. З урахуванням встановленого, вважаю, що будь-яких достовірних доказів, які б підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, як це зазначено в протоколі та постанові судді, під час апеляційного розгляду справи не здобуто.

Зібрані по справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 279836 та пояснення вказаних в ньому свідків, апеляційний суд визнає недостовірними, оскільки їх зміст не відповідають встановлених по Закону формі та встановленим фактичним обставинам справи, під час апеляційного розгляду, а тому оскаржувану постанову судді слід скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, АС захисника ОСОБА_1 - адвоката Бульби В.М. підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Бульбі В.М. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бульби В.М. задовольнити.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду від 03 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк