КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1201/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Макаренко І.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ЖукО.В.,

розглянувши 26 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок на користь держави.

Згідно з постановою, 08 липня 2018 року, о 10 годині 27 хвилин, ОСОБА_2 керував автомобілем «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Прорізній, 3 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яннія в установленному законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув справу про притягнення його до адміністративної відповідальності без його участі чим порушив його право на захист. При цьому ОСОБА_2 повідомив суд про неможливість прийняти участь в судовому засіданні в зв'язку з сімейними обставинами. В подальшому апелянт неодноразово направляв на електронну пошту суду пояснення по обставинам справи, однак вони не були взяті до уваги. Крім того, апелянт зазначає що постанова суду від 28 вересня 2018 року відправлена до Єдиного державного реєстру судових рішень 16 жовтня 2018 року. До цього часу він неодноразово звертався до суду для отримання копії постанови, однак повний її текст не був готовий і він не мав змоги своєчасно подати апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2018 з поважних причин та просить його поновити.

Щодо обставин самого правопорушення, то в даному випадку апелянт вказує на численні порушення з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт стверджує, що жодних ознак наркотичного сп'яніння у нього не було, а тому працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.

Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння він відмовився, оскільки не довіряє медичному закладу «Соціотерапія» та пропонував пройти огляд в будь-якому іншому медичному закладі на вибір працівників поліції. Свідки, які були присутні під час складання протоколу також можуть підтвердити що він не перебував у стані будь-якого сп'яніння. Більш того, бланки пояснень свідків вже були заздалегідь підготовленими працівниками поліції, що на думку апелянта є порушенням і свідчить про їх необ'єктивність.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, заслухавши його пояснення, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки останній не був присутній в судовому засіданні, копія постанови на адресу апелянта направлена не була.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 070512 відносно ОСОБА_2 вбачається, що 08 липня 2018 року, о 11 годині 01 хвилин, в м. Києві, по вул. Прорізній, 3 водій керував автомобілем «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яннія в установленному законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР /а.с. 1/

До протоколу додано пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які засвідчили відмову ОСОБА_2 08 липня 2018 року від проходження медичного огляду на стан сп'яніння / а.с.3-4/

Така відмова, в тому числі, підтверджується відеозаписом з бодікамери АА00729 / а.с. 5/, який був предметом дослідження апеляційним судом.

Згідно з цим записом ОСОБА_2, в порушення п. 2.5 ПДР, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, при цьому будь-яких пояснень з приводу такої відмови не надав.

Апелянт не заперечував факту відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, тобто фактично він визнав порушення п. 2.5 ПДР України. Однак причиною відмови була недовіра лікарям медичного закладу «Соціотерапія».

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Працівниками поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП.

Твердження апелянта про його недовіру медикам закладу «Соціотерапія» та бажання пройти огляд на стан сп'яніння в іншому медичному закладі вважаю необґрунтованими.

Відповідно до частини 3 статті 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Наказом Департаменту охорони здоров'я КМДА № 236 від 30.05.2016 «Про затвердження закладу охорони здоров'я, якому надається право проводити огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерпія» визначена єдиною установою в м. Києві, якій надається право проводити огляд водіїв з метою виявлення ознак сп'яніння.

Таким чином, проведення медичних оглядів водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння в інших закладах охорони здоров'я суперечить чинному законодавству, а висновки отримані в результаті такого дослідження не матимуть доказової сили.

Тому, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції розглянуто справу у його відсутність, не дивлячись на наявне клопотання з його боку про перенесення розгляду справи у зв'язку з перебуванням за кордоном, на думку апеляційного суду, не можуть бути безумовною підставою для визнання судового рішення незаконним з подальшим його скасуванням.

Апеляційним судом поновлено право ОСОБА_2 бути присутнім в судовому засіданні та надати пояснення щодо обставин правопорушення.

З урахуванням вищезазначеного вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук