АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/295/18 Номер провадження 33/786/586/18Головуючий у 1-й інстанції Горулько О. М. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ч.1 ст.172-7 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Нізельковська Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 травня 2018 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КпАП України закрито в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На вказану постанову прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КпАП України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч.1 ст.172-7 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги прокурора, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

Як зазначено у ч.2 ст.294 КпАП України, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.287 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КпАП України прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КпАП України кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КпАП України закрито, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина до ОСОБА_2 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КпАП України та таким чином не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КпАП України та ст.294 КпАП України.

Що стосується посилань прокурора на листи ВССУ та ст.250 КпАП України, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Частина 1 статті 250 КпАП України вказує, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст. 7, ст. 250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст. 294 КпАП України щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вирішення цього питання, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини (Рішення «Щокін проти України»), де зазначено, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КпАП України прокурор у даному випадку не наділений правом апеляційного оскарження, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 травня 2018 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КпАП України - повернути, як таку, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська