Номер провадження: 33/785/1174/18
Номер справи місцевого суду: 518/410/18
Головуючий у першій інстанції Палій С. А.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря судового засідання Тьосової Я.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою суду,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працює директором ТОВ «Ширяївська ПМК №4», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн. без конфіскації знаряддя виробництва.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.03.2018 року, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Ширяївська ПМК №4» допустив порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме: здійснював забір води для задоволення власних господарчо-побутових потреб та потреб підприємства із артезіанської свердловини без наявності з 2007 року дозволу на спеціальне водокористування, чим порушив п. 70 «Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», встановленого Законом України №3392-VI від 19.05.2011 року.

На вказану постанову ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, в якій останній зазначив, що суддею не було враховано того, що 31.05.2018 року Одеським окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції в Одеській області про зупинення господарської діяльності ТОВ «Ширяївська ПМК №4» до отримання дозволу на спеціальне водокористування, в якому суд зазначив, що позивачем не було доведено в судовому засіданні, що ТОВ «Ширяївська ПМК №4» споживає води більше 5 куб. м. на добу та потребує отримання дозволу на спеціальне водокористування. Зазначена обставина, на думку апелянта, свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Посилаючись на викладене вище, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду.

Окрім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить також питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду як пропущеного з поважних причин, оскільки останній день строку оскарження постанови припадає на вихідний день.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає необхідним поновити апелянту пропущений ним строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Що стосується клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з тверджень апелянта, що підтверджуються матеріалами справи, останній в судовому засіданні суду першої інстанції 11.06.2018 року присутній не був (а.с. 24), копію постанови суду отримав 11.07.2018 року (а.с. 27), тому для нього строк апеляційного оскарження постанови суду, за загальним правилом, відраховується з моменту отримання копії рішення суду, тобто в даному випадку з 11.07.2018 року.

Так, враховуючи те, що останній день строку припадав на вихідний день - суботу 21.07.2018 року, то останнім днем оскарження постанови суду, за загальним правилом, є перший після вихідних робочий день, тобто 23.07.2018 року.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2, відповідно до штампу вхідної кореспонденції Ширяївського районного суду Одеської області (а.с. 28), подав саме 23.07.2018 року, останнім фактично не було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду, а тому його клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк на подання апеляційної скарги підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, однією з умов притягнення особи до адміністративної відповідальності є доведення винуватості особи у вчинені правопорушення, яка встановлюється шляхом подання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд вважає слушними доводи ОСОБА_2 про те, що в судовому засіданні не було доведено, що ТОВ «Ширяївська ПМК №4» потребує отримання дозволу на спеціальне водокористування і тому провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступні обставини.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до протоколу №000122 від 12.03.2018 року (а.с. 3), ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за здійснення спеціального водокористування з використанням артезіанської свердловини, що знаходиться на балансі ТОВ «Ширяївська ПМК №4» без наявності дозволу на таке спеціальне водокористування.

В мотивувальній частині постанови суду (а.с. 24) зазначено, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який правопорушник підписав власноруч та доданими матеріалами.

Разом з тим, ч. 1 ст. 48 Водного Кодексу України передбачає, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Положення частини 3 зазначеної статті, в свою чергу, встановлюють, що не належать до спеціального водокористування забір та/або використання води в об'ємі до 5 кубічних метрів на добу, крім тієї, що використовується для виробництва (входить до складу) напоїв та фасованої питної води.

Так, як вбачається з доданих до протоколу матеріалів, зокрема, з акту за результатами проведення планового заходу державного нагляду щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №11/10 (а.с. 4-12), ТОВ «Ширяївська ПМК №4» займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, оптовою та роздрібною торгівлею; на балансі має артезіанську свердловину, вода з якої використовується на власні господарчо-побутові потреби.

Однак, разом з тим, ні в протоколі, ні в доданих до нього документах немає жодного підтвердження того, що ТОВ «Ширяївська ПМК №4» здійснює забір води із артезіанської свердловини в об'ємах, більших, ніж визначено водним законодавством, зокрема, більше п'яти кубічних метрів на добу.

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду директор ТОВ «Ширяївська ПМК №4» ОСОБА_2 пояснив, що товариство має державний акт на право користування земельною ділянкою, виробництво на території товариства відсутнє, вода з артезіанської свердловини використовується двома пенсіонерами, які проживають поблизу території товариства, а сама свердловина фактично використовується з грудня 2017 року та вода звідти забирається в об'ємах приблизно 5-6 кубічних метрів на місяць.

На додаток, ОСОБА_2 пояснив, що в лютому-березні 2018 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області проводилась перевірка та складався акт, який він підписав наряду з іншими документами, в тому числі й протоколом, однак в той час перебував у хворобливому стані, з підвищеною температурою тіла, тому жодних пояснень з приводу складення протоколу не надавав.

Водночас, до апеляційної скарги ОСОБА_2 була також додана копія рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 року про відмову в задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції в Одеській області про зупинення господарської діяльності ТОВ «Ширяївська ПМК №4» до отримання дозволу на спеціальне водокористування, в мотивувальній частині якого суд зазначив, що позивачем не було доведено в судовому засіданні, що ТОВ «Ширяївська ПМК №4» споживає води більше 5 куб. м. на добу та потребує, відповідно до водного законодавства, отримання дозволу на спеціальне водокористування (а.с. 37).

Таким чином, ні протокол, ні додані до нього матеріали не містять підтверджень необхідності отримання ТОВ «Ширяївська ПМК №4» дозволу на спеціальне водокористування, а тому, на думку апеляційного суду, порушення товариством порядку провадження господарської діяльності та, як наслідок, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не доведена.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 здійснив порушення порядку провадження господарської діяльності, зокрема, здійснював забір води з артезіанської свердловини без наявності дозволу на спеціальне водокористування, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи вказує на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_2 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення не підтверджено належними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення помилковим, оскільки він ґрунтується не на об'єктивних доказах, а на суб'єктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому винуватість його є недоведеною.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії.

Частина 1 статті 62 ОСОБА_3 України встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 ОСОБА_3 України як норму прямої дії.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю в зв'язку з недоведеністю провини останнього у скоєнні адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 62 ОСОБА_3 України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Ширяївського районного суду м. Одеси від 11.06.2018 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Ширяївського районного суду м. Одеси від 11.06.2018 року відносно ОСОБА_2, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн. без конфіскації знаряддя виробництва - скасувати та провадження у справі закрити у зв'язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов