АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/940/18 Головуючий у І-й інстанції - Карягіна Н.О.
Справа № 200/8631/18 Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу останньої на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, яка працює першим заступником директора комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж», мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП України , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн. Вирішено стягнути з останньої на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, за результатами проведеної перевірки Регіональним представництвом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Дніпропетровській області за заявою гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4, було встановлено, що 12.04.2018 року потерпілі звернулися до комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» з інформаційним запитом (зареєстрованим за вх.. № 01-04/354), в якому просили надати інформацію та копії документів розпорядниками яких є заклад, а саме: копії зареєстрованих всіх доган, актів відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 30.03.2018 року по день надання відповіді на запит. У відповіді від 17.03.2018 року вих. № 01-01/269 заклад відмовив потерпілим у наданні запитуваної інформації, у зв'язку з тим, що заклад не є суб'єктом Закону України «Про доступ до публічної інформації» та запитувана інформація є внутрішньо-організаційною інформаційною у зв'язку з цим не підлягає оприлюдненню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 поза межами строку апеляційного оскарження постанови, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила поновити строк на її апеляційне оскарження, скасувати її та провадження у справі закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_2 вказує на те, що рішення було ухвалено без її участі, а апеляційна скарга направлена на адресу суду 03 липня 2018 рокує, про що свідчить копія накладної.

Свої вимоги про скасування постанови та закриття провадження у справі ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що протокол було складено особою, повноваження якої не підтверджені належним чином, що суд першої інстанції залишив поза своєю увагою. Поряд із цим, посилаючись на вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», ОСОБА_2 вказує й на те, що ані у протоколі, ані у рішенні суду не конкретизовано які саме положення вказаного закону нею порушені. Окрім того, протокол не містить даних про те, що запитувана інформаціє є публічної в розумінні такого закону. На переконання ОСОБА_2, звернення розглянуто навчальним закладом у відповідності із законом, а надана відповідь повністю відповідає його вимогам. ОСОБА_2 вважає, що судом не доведено наявність в її діях складу адміністративного правопорушення у вчинені якого вона обвинувачується.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явилась, однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутності.

За таких обставин, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що апеляційна скарга була направлена на адресу суду 03 липня 2018 року, тобто у 10-денний строк з дня ухвалення рішення, що підтверджується копією накладної, долученої до апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає необхідним задовольнити клопотання останньої, поновивши строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно, та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах поданих апеляційних скарг. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідальність за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП настає у разі порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП виражається у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», «Про доступ до судових рішень» та «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 5 Закону гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Стаття 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1)ненадання відповіді на запит;

2)ненадання інформації на запит;

3)безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4)не оприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5)надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6)несвоєчасне надання інформації;

7)необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8)нездійснення реєстрації документів;

9)навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Згідно зі статтею 22 вищевказаного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник iнформацiї: не володіє i не зобов'язаний вiдповiдно до його компетенцiiї, передбаченої законодавством, володiти iнформацiєю, щодо якої зроблено запит;

2) iнформацiя, що запитується, належить до категорiї iнформацiї з обмеженим доступом, відповідно до частини другої статтi 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на iнформацiю, не оплатила передбаченi статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язанi з копiюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на iнформацiю, передбачених частиною п'ятою статтi 19 Цього Закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12.04.2018 року потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до закладу з інформаційним запитом, зареєстрованим за вх. № 01-04/354, в якому просили надати інформацію та копії документів, розпорядниками яких є заклад, а саме: копії зареєстрованих всіх доган, актів відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 30.03.2018 року по день надання відповіді на запит. У відповіді від 17.03.2018 року вих. № 01-01/269 заклад відмовив потерпілим у наданні запитуваної інформації, у зв'язку з тим, що заклад не є суб'єктом Закону України «Про доступ до публічної інформації» та запитувана інформація є внутрішньо-організаційною інформаційною у зв'язку з цим не підлягає оприлюдненню.

Між тим, з огляду на зазначені вимоги закону, вказана відмова по суті є неправомірною, оскільки запитувана інформація не містить секретності, чи конфіденційності, та виходячи зі свого характеру фактично є публічною.

За таких обставин, підстави вважати необґрунтованими висновки суду першої інстанції у суду відсутні.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що жодних перешкод у наданні запитуваної інформації ОСОБА_2 не мала, а тому її відмова є безпідставною.

З огляду на викладене, суду апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість постанови суду, яка скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року - задовольнити та поновити останній строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2-залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року відносно ОСОБА_2 -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький