Справа № 214/6895/18
3/214/2256/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.10.2018 серії БД №178831, складений інспектором взводу 3 роти 2 батальйону 1 полку ПП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_3, ОСОБА_2 03.10.2018 о 23-40 керував транспортним засобом марки Chevrolet Aveo LT, д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Івана Авраменка в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, поблизу будинку №14 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: почервоніння обличчя, зіниці не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечував обставини його вчинення, викладені в протоколі. Суду пояснив, що 03.10.2018 увечері, він виїхав з гаражу додому, підїхав до повороту у двір будинку та в цей час почув, що з автомобілю працівників поліції, що їхали за ним називають номер його авто. Після чого, він зупинився. Причину зупинки, інспектор Головенко йому не пояснив. Далі інспектор, відійшовши за автомобіль, викликав інший екіпаж поліції, які приїхали через декілька хвилин і почали складати протокол. Вважає, що працівник поліції за ним слідкували, оскільки раніше його зупиняв саме інспектор Головенко, з яким у нього відбулася сварка, тому причина зупинки є вигаданою, а протокол, складений щодо нього незаконний.

Суд, враховуючи пояснення ОСОБА_2 та приймаючи до уваги відомості постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, складеної щодо нього, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом обєктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Обєктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обовязкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 вказаних кваліфікуючих ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Згідно з положеннями ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно зясовує обставини справи.

Так, під час розгляду справи, судом переглянуто відеозапис з бодікамери поліцейського, долучений до матеріалів справи та встановлено, що на ньому не зафіксований факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 Окрім того, під час складання протоколу працівниками поліції не розяснено ОСОБА_2 права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також, на відеозаписі не зафіксовано пропозицію працівників поліції на проходження ОСОБА_2 огляду на встановлення стану сп'яніння та сам факт відмови від його проходження. Окрім того, вказаний відеозапис не містить даних, які б свідчили про присутність будь-яких свідків під час складання щодо ОСОБА_2 протоколу. На відеозаписі відображено тільки факт складання щодо ОСОБА_2 протоколу та тривале очікування, доки він пише письмові пояснення, що долучені до матеріалів справи (а.с.7).

Проте на підтвердження вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених в протоколі обставинах, до матеріалів справи додано письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до яких в їх присутності 04.10.2018 о 00-30, водій ОСОБА_2, відмовився від проходження медичного огляду у законному порядку на стан спяніння (а.с.3).

До судового засідання за клопотанням ОСОБА_2 виклалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте вони не зявилися, а телефонограмою повідомили, що знаходяться у Івано-Франківській області на роботі, тому не можуть зявитися до суду.

На думку суду, пояснення цих свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не містять відомостей відносно того, з якими саме ознаками сп'яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи була така особа відсторонена від керування транспортним засобом. З таких пояснень свідків неможливо встановити, чи були підстави вважати, що водій перебував в стані наркотичного сп'яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп'яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп'яніння, від якого останній відмовився.

Отже, суд вважає, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які наявні у матеріалах справи, є такими, що викликають сумніви, тому не можуть бути розцінені як докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, положеннями ч.1 ст.266 КУпАП та п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015, встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження належного виконання патрульними поліцейськими зазначених вимог закону про необхідність відсторонення особи, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані спяніння від керування транспортним засобом.

Також, відповідно до рапорту інспектора поліції ОСОБА_6, екіпажем поліції, у складі якого він знаходився, прийнято рішення про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що їм на службовий планшет з лінії «102» надійшло повідомлення про те, що водій автомобілю Chevrolet Aveo сріблястого кольору, д.н.з. АЕ7694 може знаходитися в стані алкогольного або наркотичного сп'яніння (а.с.4).

У зв'язку з викладеним, судом направлено запит до Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про надання інформації з приводу повідомлення, що надійшло на службовий планшет з лінії «102» про знаходження водія вказаного транспортного засобу в стані сп'яніння.

Згідно з відповіддю №48.5/2-8940 від 03.11.2018, реєстрація анонімного дзвінка на спецлінію «102» відбулась 04.10.2018 о 05-10, проте, що 04.10.2018 о 05-08 по вулиці Івана Авраменка в напрямку вулиці ОСОБА_7 в Саксаганському районі м. Кривого рогу поїхав автомобіль марки «Шевроле» сріблястого кольору д.н.з. АЕ7694. Заявник вважав, що водій вказаного транспортного засобу перебував у стані сп'яніння (а.с.41).

Разом з цим, відповідно до складеного щодо ОСОБА_2 протоколу, правопорушення вчинене ним о 23 годині 40 хвилин 03.10.2018, а протокол складено о 00 годині 35 хвилин 04.10.2018, тобто за чотири години до того, як у службу «102» поступив зазначений вище анонімний дзвінок.

Отже, з урахуванням викладеного, у суду виникають сумніви в неупередженості дій співробітників поліції, якими в повній мірі не виконано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп'яніння.

До судового засідання за клопотанням ОСОБА_2 виклався інспектор Рудий В.Г., про що у матеріалах справи є повідомлення про вручення повістки, а також розписка про отримання повістки особисто, проте інспектор жодного разу не зявився до суду.

Таким чином, досліджені судом протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2 та матеріали, додані до нього, не підтверджують наявності в його діях вказаних кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, не свідчать про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Окрім вищенаведених доказів у матеріалах справи наявні лише направлення ОСОБА_2 на проходження огляду на встановлення стану наркотичного спяніння та довідка про отримання ним посвідчення водія на право керування транспортними засобами, що складені співробітниками патрульної поліції, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі ці документи не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

При цьому, суддя зауважує, що в судове засідання для надання пояснень з приводу складеного щодо ОСОБА_2 протоколу, викликався інспектор поліції ОСОБА_3, який про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки, що міститься в матеріалах справи, але останній до суду не зявився та пояснень не надав. Вказана обставина, також, не надає суду можливості обєктивно оцінити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про недоведеність вини ОСОБА_2 та унеможливлюють притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку складання протоколу має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідноз положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «…формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Хомініч С.В.