Провадження № 3/761/3087/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Дмитро Олександрович, розглянувши матеріали, що надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої на посаді головного спеціаліста відділу з питань кадрового забезпечення підвідомчих закладів та установ Міністерства освіти і науки України, місце проживання: не вказано,

за ч. 7 ст. 212-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.03.2018, 14.12.2018 гр. ОСОБА_4 звернувся до Міністерства освіти і науки України із скаргою, відповідь за результатами розгляду якої заявник мав отримати до17.01.2018, проте отримав лише 24.01.2018 з порушенням термінів, встановлених ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», таким чином в діях головного спеціаліста відділу з питань кадрового забезпечення підвідомчих закладів та установ Міністерства освіти і науки України ОСОБА_2, що була виконавцем по вказаній скарзі, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, яке було вчинено 17.01.2018 за місцем роботи: м. Київ, просп. Перемоги, 10.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила, що на аналогічне звернення вже було надано відповідь в строк, передбачений законодавством, разом з тим скаржник весь час звертається з аналогічними зверненнями та скаргами.

Суддя, заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 06.12.2017 та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2017 ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до МОН України, в якій порушував питання про недотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» та декларування недостовірних відомостей ректором Донецького національного університету ім.. В.Стуса, ОСОБА_1

Листом Міністерства від 24.01.2018 скаржника було повідомлено про результати розгляду вказаної скарги, зокрема, що Міністерством вже розглядались звернення скаржника з аналогічних питань.

Вказана відповідь була надана з пропущенням строку, встановленого ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Проте з матеріалів справи вбачається, що Міністерство листом від 13.12.2017 вже навало відповіді на звернення скаржника від 30.10.2017, 23.11.2017, зі змісту яких вбачається, що заявником вже порушувались зазначені вище питання, які розглянуті Міністерством.

Згідно ч. 2 ст. 8 вказаного Закону, не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Про вказані обставини зокрема скаржника і було повідомлено в листі Міністерства від 24.01.2018.

Згідно положень ч. 7 ст. 212-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за незаконну відмову у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, оскільки наявні в матеріалах справи докази не підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 19.03.2018.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, ч. 7 ст. 212-3, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 7 ст. 212-3 КУпАП - закрити, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Суддя: