АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/996/18 Головуючий у І-й інстанції - Карягіна Н.О.
Справа № 200/8654/18 Головуючий в ІІ інстанції - Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює першим заступником директора комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж", проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції від 23 червня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що за результатами проведеної перевірки Регіональним представництвом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Дніпропетровській області за заявою гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 встановлено, що 02.03.2018 року потерпілі звернулися до закладу з інформаційним запитом, зареєстрованим за вх. №01-04/153, в якому просили надати інформацію та копії документів, розпорядниками яких є заклад: інформацію про своєчасність проведення розрахунків з фізичними та юридичними особами за 2017 фінансовий рік; надати копію розрахункового доручення про перерахування на зарплату ОСОБА_2 заробітної плати за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 року, який здійснений бухгалтерією закладу; надати номер та дату наказу розпорядження Дніпропетровської обласної ради у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, відповідно до якого та яку суму грошової винагороди було призначено ОСОБА_4 07.03.2018 року вих. №01-01-146 заклад надав потерпілим відповідь про подовження терміну розгляду запиту до 21.03.2018 року. Станом на 15.05.2018 року остаточна відповідь потерпілим не надана, що є порушенням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду, скасувати дану постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Щодо пропуску строку на оскарження постанови суду, зазначає, що повний текст постанови не отримувала в судовому засіданні, також вона не направлялася їй судом у строки, визначені ч. 1 ст. 185 КУпАП, однак з метою дотримання строків на оскарження постанови, 03.07.2018 року апеляційну скаргу відправила кур'єрською службою доставки до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, про що свідчить копія накладної за №204640, яка надійшла до суду першої інстанції 09.07.2018 року.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв'язку із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому судом належним чином не з'ясовано всі обставини справи. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП не уповноваженою на те особою. Зазначає, що як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і постанові суду не конкретизовано, які саме положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" порушено нею, та чи інформація відноситься до публічної у розумінні ст. 1 вказаного Закону. Крім того, відсутні дані, чи є вона розпорядником публічної інформації, та які з обов'язків, передбачених статтею 14 даного Закону, нею порушено.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, однак, враховуючи, що повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, то, відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга розглядається без участі особи, яка її подала.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження, суд виходить з того, що постанова суду першої інстанції винесена 23 червня 2018 року, а апеляційна скарга направлена кур'єрською службою 03 липня 2018 року, про що свідчить копія накладної за №204640 (а.с.50), тобто в строк, передбачений ст. 294 КУпАП. Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження не був нею пропущений.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з інформаційним запитом на отримання публічної інформації відповідно до ст.ст. 3, 4, 10, 13, 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" ДОР, в якому просили надати інформацію та копії документів, розпорядниками яких є заклад.

07 березня 2018 року вищевказаний заклад надав відповідь про продовження строку розгляду запиту до 21 березня 2018 року відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Однак станом на 15 травня 2018 року остаточна відповідь надана не була.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 вищевказаного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною п'ятою статті шостої Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядниками інформації визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів. Також особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Також п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону встановлено, що до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати, надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, зокрема, інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідну інформацію).

Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» є комунальним закладом, що заснований Дніпропетровською обласною радою, а отже вказаний заклад може бути розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, інформації, що становить суспільний інтерес та інформації, пов'язаної із виконанням їхніх обов'язків відповідно до вимог вищевказаного Закону.

Наказом №59/1-к від 25 липня 2016 року відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" на ОСОБА_1 - першого заступника директора покладено обов'язок надавати відповіді на запити щодо публічної інформації, в частині стосовно виконання делегованих обов'язків від суб'єкта владних повноважень, з правом першого підпису.

Згідно матеріалів справи, відповідь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 07 березня 2018 року щодо продовження строку розгляду їх запиту підготовлена та підписана першим заступником директора закладу - ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта, що вона не є розпорядником публічної інформації, а також відсутність даних в протоколі та постанові суду, що запитувана інформація є публічною.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення від 15 травня 2018 року складено у зв'язку із вчиненням ОСОБА_1, яка відповідно до наказу від 25.07.2016 року призначена відповідальною за надання відповідей на інформаційні запити, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КупАП, а саме: ненадання відповіді на запит про інформацію (а.с.5).

Відповідальність за ч. 2 ст. 212-3 КупАП настає у разі порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит.

Таким чином, необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано про неправомірну відмову в наданні інформації на запит, а також те, що не конкретизовано, які саме положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" нею порушено.

Крім того, безпідставними є доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складено особою, яка не мала права його складати.

Так, згідно долученої до матеріалів посадової інструкції Крупій О.В. та наказу від 01 березня 2016 року про призначення останньої на посаду провідного спеціаліста Відділу забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Крупій О.В. у разі виявлення підстав має право складати та підписувати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 212-3 КупАП (п. 2.6 вказаної інструкції).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП є законними, обґрунтованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи. Так, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував всі обставини справи, оцінив докази відповідно до ст. 252 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, залишити без змін

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун