КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1576/2018 Постанова винесена суддею Криворот О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Борова Фастівського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 01 вересня 2018 року о 18 год. 00 хв. в м. Києві, по вул. Пост-Волинській, 9, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку, результат якого становив 2,21 %.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року та, за змістом доводів скарги, закрити провадження в справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Як вважає апелянт, суд не виконав вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, неповно та неправильно встановив фактичні обставини справи, порушив його право на захист, оскільки не задовольнив клопотання і не витребував додаткові відомості про відповідність спеціального технічного приладу, яким проводився огляд на стан алкогольного сп'яніння, вимогам законодавства.

Крім того, ОСОБА_2 стверджує про порушення поліцейськими процедури огляду на стан сп'яніння, визначеної ст. 266 КУпАП, оскільки з результатами огляду за допомогою спеціального технічного приладу він не погодився, про що вказав у протоколі, проте працівники поліції не запропонували йому пройти огляд в закладі охорони здоров'я, отже відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП результати огляду є недійними, а інших доказів, які б доводили, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, в справі немає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримкуапеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі ж незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічний порядок передбачений Інструкцією &q?ор;Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&q?ую;, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено істотних порушень норм процесуального права під час розгляду та прийняття суддею місцевого суду рішення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, а також неправильного застосування норм матеріального права.

З огляду на зміст судового рішення, суддя місцевого суду, розглядаючи указану справу про адміністративне правопорушення, вислухав пояснення ОСОБА_2, дослідив письмові докази, переглянув відеоматеріали та, проаналізувавши усі докази в постанові, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2, за встановлених суддею місцевого суду обставин, у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України доводиться даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 01 вересня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, серед іншого, містить суть адміністративного правопорушення з посиланням на порушення п. 2.9(а) ПДР України та відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з протоколу слідує, що ОСОБА_2 були роз'яснені процесуальні права, про що свідчить його підпис, а те, що він особисто написав по суті правопорушення (нерозбірливо) і в даному випадку можна лише припустити, що він не погодився з протоколом, водночас не може свідчити, що він не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння та діями поліцейських під час такого огляду та складання протоколу (а.с. 2);

- роздруківці даних принтера спеціального технічного приладу, в якій указано назву та номер приладу - «Drager Alcotest 6820» № ARHK-0571 і результати вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнув ОСОБА_2, при допустимій нормі 0,2 проміле, - 2,21 %, що до того ж посвідчено особистими підписами патрульного поліцейського та ОСОБА_2 (а.с. 1);

- акті огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», за змістом якого огляд проводився у зв'язку з виявленими у ОСОБА_2 ознаками сп'яніння (запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), за участю свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які, підписавши акт, жодних зауважень щодо процедури проведення огляду і результату тесту не указали (а.с. 3);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які повністю узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду ОСОБА_2 (а.с. 4);

- рапорті поліцейського ОСОБА_5 від 01 вересня 2018 року, за змістом якого 01 вересня 2018 року під час патрулювання у складі екіпажу «Рубіж 0902» по проспекту Відрадному в м. Києві було виявлено порушення ПДР України водієм автомобіля «Фольсваген Транспортер», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2, який, здійснюючи поворот з просп. Відрадного на вул. Пост-Волинську, не ввімкнув сигнал повороту; при розмові у водія були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння; результат огляду, який за згодою ОСОБА_2 проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», становив 2,21% (а.с. 5);

- розписці ОСОБА_6 від 01 вересня 2018 року про забезпечення стоянки автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Якутська, 49 (а.с. 6);

- відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що поліцейським було повідомлено двом свідкам про підстави зупинки водія ОСОБА_2 та виявлені у нього ознаки сп'яніння, ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», на що він погодився, результат огляду становив 2,21%, який ОСОБА_2 не оспорював, після чого поліцейський розпочав складати протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7).

Відомості у відеозаписі в сукупності та взаємозв'язку з іншими наведеними доказами дають підстави для висновку про те, що огляд поліцейським водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння відбувся з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та згаданої раніше Інструкції, отже наявні у справі докази беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та спростовують усі його доводи щодо недотримання відповідної процедури та вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що оскільки ОСОБА_2, що підтверджується відеозаписом, не оспорював результати огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, у поліцейського і не виникло обов'язку проводити такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції права на захист, з огляду на не витребування інформації щодо засобу вимірювальної техніки, є непереконливим, оскільки апелянт самостійно звернувся до Управління патрульної поліції 03 вересня 2018 року із запитом і станом на 12 листопада 2018 року не повідомив суд про неотримання інформації. До того ж вказана інформація в даному випадку не має істотного значення, оскільки Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, до засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 цього Закону передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Тобто законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. А тому газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і Drager Alkotest 6820, виробництва компанії Drager Safety AG &aсп;aas; Co. KGaA, Німеччина, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Як убачається з матеріалів справи, а саме даних роздруківки, останнє калібрування газоаналізатора (алкотестера) Drager Alkotest 6820, який застосовувався поліцейським під час огляду ОСОБА_2, здійснено було 09 листопада 2017 року, тобто станом на 01 вересня 2018 року один рік ще не минув. А на місці огляду ОСОБА_2 сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки у поліцейського не вимагав, отже і в цій частині поліцейським не були порушені вимоги діючого законодавства.

Таким чином, висновки судді місцевого суду в постанові від 12 листопада 2018 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже відсутні законні підстави для скасування судового рішення і закриття провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Прохання апелянта в суді апеляційної інстанції про закриття провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тобто у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, задоволенню також не підлягає.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, і при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що подія правопорушення відбулася 01 вересня 2018 року, вказані в законі строки на час постановлення суддею місцевого суду щодо ОСОБА_2 відповідного рішення, а саме станом на 12 листопада 2018 року, ще не закінчились.

Доводи ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, які він пов'язує з даними про свою особу та трудову діяльність, не можуть бути законною підставою для незастосування до нього стягнення, визначеного законом, а тому є необґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко