АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 626/2075/17 Суддя 1-ї інстанції: Рибальченко І.Г.
Провадження № 33/790/457/18 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 року м. Харкова

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Красноградського районного суду м. Харкова від 06.03.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Красноградського районного суду Харківської області від 06.03.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Суддею було встановлено, що 10.12.2017 року о 11.40 на вул. Полтавській в м.Красноград Харківської області, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ-21013, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (бліде обличчя та тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан вживання наркотичних речовин в присутності свідків відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову 06.03.2018 року та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Апелянт також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи це тим, що копію постанови судді він отримав лише 12.03.2018 року.

В апеляційній скарзі вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено безпідставно, оскільки насправді він не перебував в стані спяніння, так як лише ознаки спяніння, які зазначені в протоколі, та нібито його відмова від проходження огляду на стан спяніння на його думку не є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що під час зупинки його транспортного засобу працівниками поліції він заперечував щодо перебування в стані алкогольного або наркотичного спяніння, та одразу погодився пройти огляд та поїхав з ними до Красноградської центральної районної лікарні, і в присутності медичних робітників не погодився проходити медичне обстеження звязку з тим, що не насправді перебував у стані спяніння, а також тому, що знав про відсутність в лікарні спеціальних технічних засобів дозволених до застосування, та просив працівників поліції відвести до іншого медичного закладу.

В такому випадку вважає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, до того ж законом не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом лише з ознаками спяніння.

Також зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, та не було його відсторонено від керування транспортним засобом, що на його думку свідчить про невідповідній дій працівників поліції з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд виходить з того, що Красноградським районним судом Харківської області ОСОБА_2 було видано копію оскаржуваної постанови та під розписку повідомлено останнього про можливість її оскарження протягом десяти днів (а.с.27).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні ОСОБА_2, надаючи пояснення апеляційному суду пояснив, що проїхав з працівниками поліції до Красноградської центральної районної лікарні для проведення огляду, однак там відмовився від нього, оскільки вважав, що медичні працівники цього медичного закладу та поліцейські корумповані, і просив останніх відвезти його до Харківського обласного наркологічного диспансеру.

Апеляційний суд вважає, що така позиція апелянта не свідчить про обґрунтованість його вимог, оскільки такі його дії суперечать вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичнийо гляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд відмічає, що проведення огляду водія на встановлення стану спяніння проводиться у найближчому медичному закладі, який відображений у нормативних документах МОЗ України, і Красноградська центральна районна лікарня віднесена до цього переліку. При цьому апелянт не навів жодного обґрунтування його посилань щодо необєктивності медичних працівників цього закладу, та ніби то вчинення ними та працівниками поліції корупційних правопорушень.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає як у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння; і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Апеляційний суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог критично оцінює доводи апелянта, та не бере до уваги посилання на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки матеріали справи не підтверджують таких посилань. Також, згідно письмових пояснень ОСОБА_2, останній не мав зауважень до працівників поліції та підтвердив свою відмову від медичного огляду усвідомлюючи наслідки такої відмови (а.с.6).

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАп підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 098497 від 10.12.2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, водія ОСОБА_2, висновком від 10.12.2017 року, в якому лікар ОСОБА_5 письмово зафіксував відмову ОСОБА_2 від проходження обстеження на стан наркотичного спяніння. Вказаним доказам судом першої інстанції дана належна оцінка, в обєктивності якої у апеляційного суду немає підстав для сумніву.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги постанову судді Красноградського районного суду Харківської області від 06.03.2018 року у відношенні ОСОБА_2

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1