Справа № 338/852/18
Провадження № 33/779/396/2018
Категорія ст.173 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою (далі АС)., на постанову судді Богородчанського районного суду від 20 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 громадянин України,?

визнаний винуватим за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві ) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 15 червня 2018 року близько 19 год. 30 хв. по вул. Чорновола, в с. Горохолин Ліс Богородчанського району Івано-Франківської області, перебуваючи в громадському місці, висловлювався нецензурними словами та образливо чіплявся до громадян, чим порушив громадській порядок та спокій громадян.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було роз'яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 повністю підтримав доводи, викладені в АС, і заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та пояснив, що під час інциденту, який мав місце на дорозі загального користування, мешканці с. Горохолин Ліс Богородчанського району Івано-Франківської області висловлювалися в його сторону на нецензурними слова, однак він на це не реагував.

Вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просить скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозапис представлений ОСОБА_2, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є обґрунтованими.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР 405301 та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_2, висловлювався нецензурними словами та образливо чіплявся до громадян, чим порушив громадській порядок та спокій громадян.

Достовірних доказів при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2, вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, так і під час апеляційного розгляду справи не здобуто.

Згідно вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Про вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 254 КУпАП складається протокол, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з джерел доказів в справі про адміністративне правопорушення. До інших відносяться пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інші.

Між тим, в протоколі взагалі не зазначено, яким чином був порушений громадський порядок і спокій громадян, не вказано ані свідки, ані конкретне місце скоєння правопорушення, в той час як протокол, є актом обвинувачення, й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

В той же час, в матеріалах вказаної справи до протоколу про адмінправопорушення долучені ксерокопії письмових пояснень нібито очевидців події, однак апеляційний суд вважає їх недостовірними доказами, оскільки вони належним чином не завірені та прочитати їх зміст не представляється можливим.

Між тим, розгляд справи повинен відбуватися в межах доводів протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, а суд не має права у будь-який інший спосіб конкретизувати, пред'явлене посадовою особою, адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що допущено грубе порушення відповідною посадовою особою поліції, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вимог ст. 256 КУпАП Так, протокол про адміністративне правопорушення, повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, тобто в протоколі мають бути зазначені: дата і місце складання протоколу, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Вказане працівником поліції не дотримано, хоча виконання її законом передбачено, як обов'язкове.

Без належного оформлення протоколів про адміністративне правопорушення неможливо здійснити повний та всебічний розгляд справ про адміністративні правопорушення.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення, тому його невідповідність вимогам ст. 256 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження у справі, зокрема визнання неналежним цей доказ винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов'язком.

Отже, коли вина особи не доведена допустимими та достовірними доказами, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Між тим, об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Проте, судом першої інстанції, в порушення вимог КУпАП, притягнуто до відповідальності особу, хоча матеріали справи про адміністративне правопорушення містять значні суперечності, які не з'ясовані та не перевірені судом першої інстанції при розгляді справи. Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тільки на підставі складеного протоколу працівників поліції. При цьому, будь яких інших об'єктивних доказів про вчинення адмінправопорушення, яке інкримінується останньому, в матеріалах справи немає. Апеляційний суд зазначає, що під час перегляду відеозапису, який поданий під час апеляційного розгляду ОСОБА_2, встановлено, що конфлікт який виник між сторонами мав місце в громадському місці, однак з нього не вбачається висловлювання нецензурними словами та образливе чіпляння до громадян саме ОСОБА_2

При цьому, будь яких інших достовірних та належно завірених доказів, як то пояснення інших осіб, які могли б бути свідками ситуації, в матеріалах справи немає. Тобто, даних про те, що ОСОБА_2 висловлювався нецензурними словами та образливо чіплявся до громадян, і таким чином порушив громадський порядок не встановлено та не відображено в протоколі про адміністративне правопорушення. За змістом ст.ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дослідивши всі докази, в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як незаконна і невмотивована.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази про вчинення ОСОБА_2 вищезазначеного адміністративного правопорушення і їх не здобуто під час апеляційного розгляду справи, тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Згідно положень п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, АС ОСОБА_2. підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Богородчанського районного суду від 20 липня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк