Справа № 308/5851/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з справою про адміністративне правопорушення, що надійшла з управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який обіймає посаду судді Перечинського районного суду Закарпатської області, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29.05.2018 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Після реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду дану справу розподілено судді Світлик О.М.

До початку розгляду справи суддею Світлик О.М. заявлено самовідвід, який обґрунтований тим, що вона разом з ОСОБА_1 навчалася на одному курсі в ДВНЗ «Ужгородський національний університет», відтак, вважає, що ця обставина може викликати сумнів у її обєктивності та неупередженості при розгляді даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обовязків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно з вимогами ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі обєктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді, вимога обєктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року, § 32 , Звіти 1996-III).

У звязку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. «ОСОБА_3 проти Бельгії», 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді. Однак, чинні Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України та Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Заяву про самовідвід мотивовано необхідністю виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даної справи, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості судді та забезпечення довіри до судової влади України.

Враховуючи вищевикладене, для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у неупередженості судді Світлик О.М. чи будь-яких інших сумнівів в обєктивному вирішенні справи, а також з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, приходжу до висновку, що заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 246 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Світлик О.М. у справі про адміністративне правопорушення № 308/5851/18 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення № 308/5851/18 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП передати в канцелярію Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_5