АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 13 січня 2018 року, о 01 год. 50 хв., ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Прорізній, 8, у м. Києві, у стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення суддею місцевого суду при розгляді справи норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначав, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 із порушенням вимог ст. 32 Закону України &q?ям;Про Національну поліцію&q?ни;, за відсутності передбачених законом підстав для зупинки автомобіля та пред'явлення водієм документів, що посвідчують його особу.

Крім того, матеріали справи не містять даних про наявність у ОСОБА_3 ознак стану сп'яніння, передбачених пунктом 4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року,які б могли бути підставою для направлення його до медичної установи для проходження стану сп'яніння, а тому інспектор поліції безпідставно направив ОСОБА_3 для проходження такого огляду.

Апелянт зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 складено 13 січня 2018 року о 01 год. 50 хв. При цьому, огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння, у відповідності до акту медичного огляду, проведено цього ж дня о 02 год. 20 хв. На думку апелянта, вказані обставини свідчать про відсутність підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, оскільки на момент його складення не було проведено огляд останнього на стан сп'яніння.

З цих же підстав, на переконання захисника, не може бути доказом у справі і висновок лікаря-нарколога, оскільки медичний огляд ОСОБА_3 проводився після складення протоколу про адміністративне правопорушення, та у відсутності поліцейського, присутність якого під час такого огляду є обов'язковою.

Однак суддя місцевого суду під час розгляду справи не взяв до уваги вказані обставини, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений своєчасно та належним чином.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КпАП України, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, заслухавши думку захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останнього у судовому засіданні.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 23 квітня 2018 року ОСОБА_3 пояснив, що 13 січня 2018 року, керуючи транспортним засобом, вживав енергетичний напій, однак не перебував у стані наркотичного сп'яніння. Після зупинки його автомобіля працівниками поліції, на пропозицію останніх поліції він пройшов медичний огляд на стан сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, та пояснив, що ОСОБА_3 до керування транспортним засобом вживав медичний препарат &q?им;Веронаміл&q?ав;, який міг вплинути на результати медичного огляду на стан сп'яніння, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, допитавши у судовому засіданні лікаря-нарколога ОСОБА_4, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9&qu14;а&qu>В; Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно пункту 12 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно п. 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок), лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 13 січня 2018 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 01 год. 50 хв., ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Прорізній, 8, у м. Києві, у стані наркотичного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил /а.с. 1/; даними висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №000286 від 13 січня 2018 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до якого встановлено, що ОСОБА_3 на час проведення огляду - 13 січня 2018 року о 02 год. 20 хв. перебував у стані наркотичного сп'яніння /а.с. 2/.

Крім того, у судовому засіданні під час апеляційного розгляду досліджено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000286 від 13 січня 2018 року, згідно даних якого, ОСОБА_3 13 січня 2018 року о 02 год. 30 хв. пройшов медичний огляд на стан сп'яніння шляхом дослідження біологічного середовища. Унаслідок лабораторних досліджень у біологічному середовищі ОСОБА_3 виявлено амфетамін, та останньому встановлено діагноз - стан сп'яніння унаслідок вживання стимуляторів.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду допитано лікаря-нарколога Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_4, яка пояснила, що 02 год. 20 хв. 13 січня 2018 року до її кабінету доставлено ОСОБА_3 для проходження ним огляду на стан наркотичного сп'яніння. ОСОБА_3 0 02 год. 30 хв. надав на дослідження зразки біологічного середовища (сечу), які вона передала для лабораторного дослідження. За зовнішніми клінічними ознаками у ОСОБА_3 виявлено неадекватну поведінку, яка виявлялась у тривожному стані, дратівливості, агресивності, неуважності; тахікардію; розширення зіниць очей; тремтіння пальців рук. ОСОБА_3 повідомив, що вживав енергетичний напій під час керування транспортним засобом. Унаслідок проведених лабораторних досліджень, у біологічному середовищі ОСОБА_3 було виявлено амфетамін, та встановлено діагноз - стан сп'яніння унаслідок вживання стимуляторів.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року та Закону України &qu52;Про Національну поліцію&q?ок;, під час складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що відповідно до даних справи про адміністративне правопорушення, медичне обстеження на предмет перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння проведено о 02 год. 20 хв., тобто після складення протоколу про адміністративне правопорушення (о 01 год. 50 хв.), не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення та висновку медичного огляду недопустимими доказами, оскільки вказівка інспектором поліції про час складення протоколу про адміністративне правопорушення може свідчити про допущену інспектором описку при оформленні протоколу чи помилку у визначенні точного часу доби на момент його складення.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення не встановлено невідповідності висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №000286 від 13 січня 2018 року вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Крім того, як убачається з даних вищезазначеного медичного висновку №000286 та акту медичного огляду на стан сп'яніння, про наявність заперечень щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, ОСОБА_3 після ознайомлення з вказаним висновком не зазначав.

ОСОБА_3 не був позбавлений можливості зазначити і у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, дій працівників поліції або висновків медичного огляду у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 не висловлював.

Посилання захисника ОСОБА_2 в інересах ОСОБА_3 на те, що останній напередодні проходження огляду на стан сп'яніння вживав медичний препарат &q? о;Веронаміл&q? ;, не спростовує висновків судді місцевого суду про керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, оскільки апелянтом та захисником не надано доказів на підтвердження вказаної обставини.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.