Справа № 487/7760/18
Провадження № 3/487/2075/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Бобрової І.В., при секретарі судового засідання Табунщик К.С., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Миколаївського РВП Очаківського ВП Головного Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який народився 10.11.1980 року, громадянина України, працюючого директором ТОВ "Стройенергомонтаж", проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

07.11.2018 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №513975, відповідно до якого 07.11.2018 року о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 знаходячись біля ТЕЦ 4841 у м. Миколаєві по пров. Транспортному, 1-А, відмовився виконувати неодноразово повторені законні вимоги поліцейського ОСОБА_2, а саме не передав свідоцтво реєстрації на транспортний засіб для проведення експертизи в ТЕЦ 4841, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП не визнав, суду пояснив, що 07.11.2018 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 рухалися на його автомобілі з с. Ульянівка. Приблизно о 15:40 год. його зупинили працівники патрульної поліції та один з них попросив предявити права та технічний паспорт на автомобіль. Права він надав поліцейському, а технічний паспорт пред'явив для огляду, у звязку з чим у поліцейського виникли сумніви щодо справжності технічного паспорту, та останній попросив відчинити капот автомобіля для того, щоб звірити він коди. На що ОСОБА_1 відчинив капот та один поліцейський дивився він код на автомобілі, а інший диктував йому він код з технічного паспорту на автомобіль ОСОБА_1, який останній тримав в своїх руках. Після цього у поліцейських відпали усі сумніви щодо не справжності його технічного паспорту, проте їм здалось, що він пяний, та поліцейські запропонували йому проїхати до найближчого медичного закладу для встановлення стану алкогольного спяніння. ОСОБА_1 погодився та коли вони усі разом прибули до м. Миколаєва, то зупинилися біля МРЕВ, проте ніяк не біля лікарні, де він повинен був проходити освідування на стан спяніння. Поліцейські таку зупинку пояснили тим, що їм здається, що його машина це двійник та техпаспорт не справжній, у звязку з чим повідомили, що вийде експерт та огляне автомобіль. Для проведення огляду експертом поліцейські почали казати, щоб він надав їм свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, проте ОСОБА_1 повідомив, що через ситуацію, що склалася, він буде викликати слідчо-оперативний наряд, щоб усі дії проводилися в їх присутності, оскільки поліцейським він не довіряв. Коли приїхав слідчо-оперативний наряд, він надав слідчому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який після огляду його авто повідомив, що проблем з документами та автомобілем у нього не має. Проте, після розмови ОСОБА_2 зі слідчим, останній сказав ОСОБА_1, що у інспектора є все-таки сумніви щодо справжності технічного паспорту на авто, а тому машина буде описана та відвезена на штраф площадку для зясування усіх обставин.

Присутній у судовому засіданні патрульний поліцейський ОСОБА_4 суду пояснив, що він, ОСОБА_2 та Тищенко патрулювали на дорозі біля с. Ульянівка, за порушення п.2.3 (в) ПДР України ОСОБА_2 зупинив автомобіль ОСОБА_5, яким керував ОСОБА_1. На вимогу

ОСОБА_2, ОСОБА_1 дав права, проте технічний паспорт показував у своїх руках та поліцейському у руки не давав. У звязку з цим ОСОБА_1 було запропоновано відчинити капот для звірки він кодів, проте через те, що технічний паспорт останній відмовився надати, у поліцейських не було змоги звірити номер кузова з номером у свідоцтві. Тому вони рушили до м. Миколаєва у ТСЦ для огляду автомобіля експертом. Коли прибули на місце, ОСОБА_1 відмовився ставити авто на майданчик для огляду та не надавав поліцейським на їх вимогу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. По прибуттю слідчо-оперативної групи, яку викликав ОСОБА_1, ТСЦ вже зачинився, а тому неможливо встановити справжність він коду. У звязку з чим, слідчим було прийнято рішення тимчасово затримати автомобіль ОСОБА_1 для зясування обставин.

Крім того, ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував той факт, що ОСОБА_1 дав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у руки слідчому з слідчо-оперативної групи, яку останній викликав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 по суті заданих йому питань, суду пояснив, що він та ОСОБА_1 рухалися на автомобілі останнього з с. Ульянівка, після зупинки автомобіля патрульними поліцейськими, ОСОБА_1 надав поліцейському права, а технічний паспорт предявляв, тримаючи його у своїх руках. Крім того, по приїзду до м. Миколаєва вони викликали слідчо-оперативну групу, оскільки патрульні поліцейські не визивали у них довіри, через те, що на місці зупинки вони звірили номера він коду в автомобілі та у технічному паспорті та завірили, що з документами та машиною усе в порядку. Але під приводом того, що їм здалось, що ОСОБА_1 пяний, вони запропонували проїхати їм до найближчого медичного закладу для визначення стану алкогольного спяніння у ОСОБА_1, а привезли до МРЕВ для проведення експертного огляду автомобіля, оскільки у них вже виник сумнів щодо справжності документів. Окрім того зазначив, що ОСОБА_1 надав слідчому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, патрульного поліцейського ОСОБА_4, свідка ОСОБА_3, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як встановлено у рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 здоровя).

Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 при зупинці його автомобіля по дорозі із с. Ульянівка працівниками патрульної поліції, предявив останнім свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (у своїх руках), що дало змогу поліцейським звірити номери агрегатів транспортного засобу. Крім того, перебуваючи у м. Миколаєві у ТСЦ, ОСОБА_1 також предявив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вказане підтверджується показами свідка ОСОБА_3.

Посилання поліцейського ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_1 предявив зазначене свідоцтво вже після того, як зачинився ТСЦ, у звязку з чим не було змоги провести експертний огляд для встановлення справжності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також

звірки номерів агрегатів транспортного засобу, суд не бере до уваги, оскільки вказані дії ОСОБА_1 не містять у собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Що стосується рапорту працівника поліції ОСОБА_4, долученого до матеріалів справи, то він не може бути взятий в основу доказів у справі, оскільки зазначена у ньому інформація не знайшла свого підтвердження при розгляді адміністративної справи у суді.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу (пояснення свідків, відеозапис адміністративного правопорушення) у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини) Суд зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003).

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП

На Керуючись ст.ст. 247,283-284, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та в порядку передбачених ст. 294 КУпАП.

Суддя І.В.Боброва