Справа № 206/3258/18
Провадження № 3/206/1203/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря Чабаненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

за участю правопорушника: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

04.06.2018 року о 03 годині 00 хвилин в м. Дніпро по вул. Апостолівська, 29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI LANCER номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 04.06.2018р алкоголь він вживав, але протокол відносно нього складено безпідставно, оскільки транспортним засобом він не керував. Зазначив, що 04.06.2018 року прокинувшись вночі, вийшов на двір свого приватного будинку, для того, щоб взяти цигарку з припаркованого біля його подвіря автомобіля. Незабаром до його будинку підїхали працівники патрульної поліції та почали його гукати. Інспектор патрульної поліції попросив надати йому свої документи, однак він не надав на вимогу патрульного своє водійське посвідчення, після чого в них виник конфлікт. Однак, згодом він взяв свої документи та надав їх для огляду патрульному. Інспектори патрульної поліції запропонували йому пройти медичний огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку, на що він відмовився. Зазначив, що через деякий час на місце приїхав інший екіпаж поліції з понятими. Весь цей час між ним та працівниками поліції продовжувався конфлікт, після чого на нього надягли кайдани та відвезли його до районного відділу. Він пояснив, що не оспорює факт перебування в стані алкогольного спяніння, однак транспортним засобом він не керував.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 04.06.2018 року о 03 годині 00 хвилин вона прокинулася та почала готувати їсти, оскільки в цей день в неї було день народження. Розбудила свого сина ОСОБА_1, який прокинувся та вийшов на подвір'я. Згодом вона почула розмову на вулиці, вийшовши на подвіря, побачила працівників поліції, які розмовляли з її сином на підвищених тонах. Вона зрозуміла, що останні не віддають її сину документи. Після чого, патрульні привезли понятих, надягли кайдани на її сина та посадили його до патрульного автомобіля. Заначила, що її син не керував транспортним засобом, оскільки в цей час він знаходився вдома.

Для з'ясування дійсних обставин справи судом неодноразово належним чином викликались патрульні поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак останні до суду не з'явились та обставини, викладені у поясненнях та протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердили. Окрім того, від останніх надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Суд заслухавши пояснення особи стосовно якої складено адміністративний протокол, свідка, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно положень ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного спяніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, або якщо особа, що керує транспортним засобом відмовиться пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан сп'яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 04.06.2018 року о 03:00 годині керував автомобілем, матеріали справи не містять. За таких підстав суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження.

Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов'язковою складовою об'єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а керування самим ОСОБА_1 транспортним засобом в той період категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, встановити неможливо.

Враховуючи даний конституційний принцип, суд приходить до висновку, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що 04.06.2018 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими доказами, оскільки фактично ґрунтуються виключно на обставинах викладених в протоколі працівником поліції та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не можуть бути прийняті судом як достовірні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Закону України«Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах,монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку,а також використовувати інформацію,отриману із автоматичної фото-і відеотехніки,що знаходиться в чужому володінні,з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

З оглянутої в судовому засіданні наданої відповіді Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП під час складання протоколу серії БР №108378 від 04.06.2018 року, відеозйомка не проводилась. Дана відповідь суперечить рапорту інспектора роти №8 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області, в якому зазначено, що на ОСОБА_1 було складено 2 протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.185 КУпАП, які були зафіксовані на нагрудні відеореєстратори ВМ4901 та ВМ4414. Ці обставини в свою чергу позбавляють суд можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були інспектором поліції, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Для встановлення обєктивної істини по справі, в судове засідання викликались свідки даної події, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак в судове засідання будучи належним чином повідомлені, не зявилися. З матеріалів справи вбачається, що останні були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків для фіксування факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, по вул.Апостолівська, 18, що суперечить протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, в яких зазначена адреса: вул.Апостолівська, 29. Окрім того, ОСОБА_1 надав суду довідку квартального комітету №13, з якої вбачається, що він дійсно мешкає за адресою: вул.Апостолівська,29 в м.Дніпро. Вказана довідка додана до матеріалів справи.

З огляду на викладене відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП відомості, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та не аргументована інспекторами УПП у Дніпропетровській області, а обставини вказані в протоколі про адміністративні правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.В.Поштаренко