Справа № 603/802/18
Провадження № 3/603/333/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2018 р.

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Гудкової Ю.Г., за участі секретаря Сандалюка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Управлінням Укртрансбезпеки у Тернопільській області на адресу Монастириського районного суду Тернопільської області направлено адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як убачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення №0019072 від 23.10.2018 року, ОСОБА_1 23.10.2018 року о 12 год. 20 хв. по вул.Шевченка в м.Монастириська Тернопільської області використовував автомобіль НОМЕР_1, як таксі без наявності ліцензії, чим порушив п.24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, посилається на те, що не є субєктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки не являється підприємцем, а працює водієм згідно цивільно-правового договору.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Згідно ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВОС015734 за ОСОБА_1 20.09.2007 року зареєстровано транспортний засіб марки DAEWOO SENS Т13110, д.н.з. НОМЕР_2.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Із аналізу даної статті вбачається, що обєктом такого адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності. Обєктивна сторона правопорушення виражається в таких формах, як провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, яка повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України субєктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обовязків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Субєктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

За положеннями ч.1 ст.58 Господарського кодексу України субєкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична чи фізична особа підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з положеннями ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» судам розяснено, що під систематичною діяльністю, яка містить ознаки підприємницької, розуміється зайняття нею не менше ніж три рази протягом одного календарного року.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає у випадку провадження господарської діяльності без державної реєстрації або лише в разі доведення систематичної діяльності субєкта господарювання, направленої на отримання доходу, зокрема, на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, яка потребує ліцензування.

У протоколі про адміністративне правопорушення №0019072 від 23.10.2018 року не відображено систематичності діяльності ОСОБА_1 по наданню послуг таксі, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу. Одиничний факт надання платних послуг по перевезенню пасажирів 23.10.2018 року о 12 год. 20 хв. не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Також, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних про осіб, яким ОСОБА_1 надавалися послуги з перевезення на автомобілі таксі, відсутні їхні пояснення.

Крім того, до протоколу долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду по справі пояснив, що він є фізичною особою підприємцем, а ОСОБА_1 працює у нього згідно цивільно-правового договору по наданню послуг водія таксі, і дані відносини вважає трудовими.

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 164 КУпАП, суд виходить з того, розгляд справи повинен здійснюватися в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без одержання ліцензії не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, додані до нього, не містять даних про те, що ОСОБА_1, не будучи зареєстрованим як субєкт підприємницької діяльності, здійснював саме господарську діяльність в розумінні вимог ч.ч. 1, 2 ст.3, ст.42 ГК України, за ознакою систематичності.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті належні, достатні та допустимі докази, за європейським стандартом доказування поза розумним сумнівом, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП,

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 164, 245, п.1 ст.247, 280, 283 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя:

ОСОБА_4.

Суддя: ОСОБА_4