Номер провадження: 33/785/1700/18
Головуючий у першій інстанції Самойленко Д. О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2018 рокуОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням було подано апеляційну скаргу в якої ввжає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, прийнята з порушенням процесуальних норм КупАП і підлягає скасуванню, а адміністративна справа підлягає закриттю за ч. 1, ст. 247 КупАП (а.с.67-68).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його адвокат апеляційну скаргу підтримали. Прокурор Самборський О.П. наголосив на відсутність доказів отримання грошових коштів ОСОБА_2, в зв'язку з чим зазначав, що висновки суду першої інстанції не відповідають на його думку диспозиції ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та його адвоката, прокурора, допитавши свідка ОСОБА_3, оглянувши матеріали справи Апеляційний суд Одеської області вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову суддя Приморського районного суду м. Одеси Самойленко Д.О. виходив з того, що в діях ОСОБА_2 наявні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. При цьому, належним чином суд не дослідив докази наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, зазначивши що його вина у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №46/2018 від 03.08.2018 року; рапортом від 03.08.2018 року, поясненнями ОСОБА_2 від 23.06.2018 року, копіями реєстраційних карток ТЗ від 23.11.2017 року та від 12.06.2018 року, попередженням про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про боротьбу з корупцією» та іншими матеріалами справи. Разом з тим, з такою кваліфікацію виниклих правовідносин та оцінкою фактичних обставин справи погодитись не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 перебуваючи на службі в Національній поліції України на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Миколаївського відділення поліції Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, будучи суб'єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ч.2 ст. 52 Закону, на думку оперуповноваженого відділу оперативних розробок Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції підполковника ОСОБА_4, який склав вказаний протокол, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані від відчуження права власності на об'єкт рухомого майна автомобіля KIA MAGENTIS кузов НОМЕР_1 седан-в 2008 року випуску сірого кольору, реєстрація від 12.06.2018 року, д.н. НОМЕР_2, вартістю 135 300 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

За встановленими обставинами справи, які не заперечуються ані стороною захисту, ані прокурором, ОСОБА_2 відповідно до Наказу ГУНП в Одеській області від 18.08.2017 року №1324 о/с працює інспектором сектору реагування патрульної поліції №3 Миколаївського відділення поліції Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. За ним на праві власності був зареєстрований KIA MAGENTIS кузов НОМЕР_1 седан-в 2008 року випуску сірого кольору, реєстрація від 12.06.2018 року, д.н. НОМЕР_2, на якому 10.07.2017 року приблизно в 19-00 водій ОСОБА_2 здійснив зіткнення з парканом будинку № 133 по вул. Центральній в с. Прилиманському Овідіопольского району Одеської області. Внаслідок ДТП вказаний автомобіль та паркан отримали ушкодження, про що свідчить постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.07.2018 року по справі № 509/2603/17. Після ДТП вказаний пошкоджений автомобіль було набуто ОСОБА_3 під ремонт в рахунок в рахунок заборгованості в розмірі 7 тисяч грн, при цьому, оскільки транспортний засіб не могло бути переоформлено в пошкодженому вигляді без проходження технічного огляду, працівниками сервісного центру на підтвердження вказаних обставин було видано довіреність від 15.08.18 року (а.с. 71) та розписку про отримання грошових коштів (а.с.105). В подальшому, після відновлення, вказаний транспортний засіб було знято з обліку та відчужено ОСОБА_3 В матеріалах справи наявні роздруківки реєстраційних карток ТЗ (а.с. 14-15, 20) проте договір відчуження транспортного засобу, з якого б вбачалась ціна відчуження та порядок розрахунків відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Таким чином, докази отримання грошових коштів в розмірі, який обумовлює обов'язок повідомити НАЗК, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність передбачено за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тобто об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що: - 1) в суб'єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані; - 2) суб'єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк. Визначаючи першу складову об'єктивної сторони правопорушення - «суттєві зміни в майновому стані», слід зазначити, що існує певна невизначеність в законодавстві, яка перешкоджає однозначному тлумаченню та застосуванню вказаної правової норми. Зокрема, поняття «майновий стан» законодавчо не визначено. Між тим, зміст такого поняття можливо визначити шляхом розкриття змісту його складових «майно» та «стан». Згідно з положеннями ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно майно особи це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки цієї особи. Відповідно до положень ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Стан - це сукупність ознак, рис, що характеризують предмет, явище в даний момент відповідно до певних вимог щодо якості, кількості, ступеня готовності та ін. Відповідно, майновий стан особи можливо визначити як сукупність матеріальних цінностей, речей, майнових прав та обов'язків, які належать особі, в певній кількості та якості. За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що майновий стан особи характеризується щонайменше двома показниками: 1) кількісним, який можливо визначити в кількості об'єктів або в їх грошовому еквіваленті; 2) якісним - рухоме майно, нерухоме майно, ювелірні вироби, історичні та культурні цінності, предмети тваринного та рослинного світу, тощо. Поняття «суттєві зміни у майновому стані» та строки повідомлення про такі зміни розкрито в ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), відповідно до положень якої, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Таким чином, зазначена правова норма передбачає необхідність повідомлення про зміну в майновому стані, яка пов'язана в Законі з кількісним показником майнового стану, оскільки Законом передбачено, що обов'язок повідомлення про зміну в майновому стані виникає в разі його зміни на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів. Зрозуміло, що кількісний показник майнового стану особи може змінюватись як в бік збільшення, так і в бік зменшення. Але, оскільки суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, пов'язані в Законі з отриманням доходу, або придбанням майна, відповідно Закон вимагає повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в бік його збільшення. Щодо отримання суб'єктом декларування доходу, слід зазначити таке. Дохід це гроші або матеріальні цінності, одержувані фізичною особою внаслідок якої-небудь діяльності. ( Дохід // Великий тлумачний словник сучасної української мови (з дод. і допов.) / Уклад. і гол. ред. В.Т.Бусел. - 5-те вид. - К. ; Ірпінь : ВТФ «Перун», 2005. - ISBN 966-569-013-2.) Однак, отримання від продажу певного майна грошових коштів, сума яких відповідає вартості цього майна, свідчить про зміну лише якісного показнику майнового стану (один вид майна змінюється на інший), але при цьому не змінюється кількісний показник майнового стану, за умови отримання грошової суми, еквівалентної вартості проданого майна. Оскільки поняття «зміна майнового стану» пов'язується в Законі з кількісним показником, відповідно можливо вважати, що зміна якості майнового стану знаходиться поза межами контролю вище вказаного Закону. Відтак зміна майнового стану (його кількісного показника) з точки зору Закону відбувається лише за умови безоплатного збільшення кількісних показників майнового стану (отримання подарунку, спадщини, виграшу і т.і.), або оплатного,- але коли вартість придбаного майна завідомо більша розміру фактично виплачених грошових коштів (при купівлі), або сума отриманих грошових коштів завідомо більша вартості придбаного майна (при продажу). При цьому такі обставини є предметом доказування, з врахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості. За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що придбання майна (або його продаж) за відповідною вартістю, не змінює майновий стан особи, оскільки змінюється лише якісний показник майнового стану, в той час як кількісний показник при цьому не змінюється. Крім того, слід зазначити, що зміна якісного показника майнового стану суб'єкту декларування при таких обставинах не залишається непідконтрольною державі, оскільки має знайти своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи. Викладені обставини свідчать про наявність невизначеності в застосуванні ч.2 ст.172-6 КУпАП. При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Друга складова об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП визначена тим, що суб'єкт правопорушення не повідомив письмово Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані в десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Згідно з положеннями ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі «Закону»), у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. З зазначеної правової норми вбачається, що обов'язок повідомити про суттєву зміну у майновому стані, пов'язаний з моментом отримання доходу чи придбання майна. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, а також з оскарженою постановою, посадова особа, яка складала протокол, а також суд першої інстанції виходили з того, що моментом відчуження майна та отримання доходу є 12.06.2018 року, що відповідає даті зняття з реєстрації автомобіля KIA MAGENTIS кузов НОМЕР_1 седан-в 2008 року випуску сірого кольору, та реєстрація від 12.06.2018 року, д.н. НОМЕР_2 за новим власником. Разом з тим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. В матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу, з якого можна було б визначити момент переходу права власності, а також ціна відчуження та особа, яка отримала грошові кошти 12.06.2018 року при держаній перереєстрації, а тому пояснення свідка ОСОБА_3, який надавав пояснення під присягою, не спростовані. Відповідно слід вважати, що сума, отримана ОСОБА_2 в розмірі 7 000 грн за відчуження належного йому автомобілю підлягає декларуванню в загальному порядку. Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_2 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині і виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. А відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи зазначене, встановлені обставини справи з врахуванням принципів та основних засад національного законодавства про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що відсутність доказової бази щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення є підставою для скасування постанови судді першої інстанції та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 293, 294 КУпАП України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року - скасувати.

Провадження відносно ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

11.12.2018 року м. Одеса