АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/466/2018 Постанова винесена суддею Піхур О.В.
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кисляк Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, працюючого командиром автомобільної роти Військової частини НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3 655 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, адміністративний протокол складено на підставі того, що 21 вересня 2017 року за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, 4-а командир автомобільної роти ОСОБА_1 з`явився на території військової частини НОМЕР_1 у нетверезому стані. Дані дії вчинені в умовах особливого періоду.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом формально, однобічно та неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи, не надано їм належної оцінки, що потягло за собою застосування необґрунтованого та надто суворого адміністративного стягнення.
Крім того зазначає, що протокол, який став основою для притягнення його до адміністративної відповідальності, складено з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, оскільки командиром військової частини при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не вказано час вчинення правопорушення, а тому не можна вважати, що в його діях є склад вказаного правопорушення.
Отже, протокол не відповідав вимогам закону і не підлягав розгляду в суді, проте, суд, не виконавши вимоги ч. 2 ст. 278 КУпАП, почав розглядати справу передчасно.
Також вказує й на те, що 09.11.2017 року до суду ним була подана заява про перенесення судового засідання, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, однак, суд розглянув справу за його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про допит свідків.
Крім того, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, дата вчинення адміністративного правопорушення, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення не співпадає з датою, вказаною в постанові суду.

Дана справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 18.12.2017 року, однак у зв`язку із неявкою у судове засідання ОСОБА_1 , розгляд справи було перенесено на 18.01.2018 року.
Між тим, у судове засідання, призначене на 18.01.2018 року, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, при цьому, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає, а повістки про виклик його у судові засідання повернулись до суду з відміткою пошти за закінченням встановленого строку зберігання, що свідчить про свідоме небажання ОСОБА_1 їх отримувати, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.09.2017 року, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками та ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт перебування 02.09.2017 рокуОСОБА_1 на території військової частини із запахом алкоголю,а також матеріалами службового розслідування від 07.09.2017 року.

При цьому та обставина, що в протоколі не зазначено часу вчинення правопорушення,не може слугувати підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки це може бути розцінено лише як технічна помилка, а не як порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, відповідно до пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 02.09.2017 року близько 18 год. командир військової частини НОМЕР_1 викликав по радіостанції командира автомобільної роти ОСОБА_1 та близько 19 год. вони були викликані в службовий кабінет начальника штабу, де знаходився ОСОБА_1 , від якого було чутно запах алкоголю, а за Актом службового розслідування по факту перебування капітана ОСОБА_1 на території військової частини НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння від 07.09.2017 року виявлення цього факту сталося близько 18 год., що свідчить про те, що правопорушення було вчинено близько 18 год.

Що ж стосується наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 , що 02.09.2017 року близько 17 год. 30 хв. він вибув з військової частини в місто, а близько 18 год. по радіостанції, яка знаходилась при ньому по причині відсутності службового кабінету та місця її зберігання, його викликав командир частини та наказав прибути до нього, але по прибуттю в кабінет до командира частини, останній сказав, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, запах алкоголю від нього міг бути присутній по причині вживання в місті пива в кількості 0,5 літра в період з 17 год. до 18 год., оскільки повертатися в частину він вже не планував, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються доказами у справі.
Так, за наявними в матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які 02.09.2017 року несли службу на КПП військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 близько 13 год. виїжджав з території військової частини, а повернувся о 16 год. 30 хв., та знову близько 20 год. вийшов за територію військової частини.
А відтак, протилежні тому твердження ОСОБА_1 про його перебування 02.09.2017 року в період часу з 17 год. до 18 год. за межами військової частини та відсутність наміру повертатися у військову частину після вживання алкогольних напоїв, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про появу командира автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 на території військової частини у нетверезому стані, що було вчинено в умовах особливого періоду, тобто про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Щодо стосується доводів ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції у його відсутність та порушення у зв`язку із цим його прав на надання пояснень по суті правопорушення, подання доказів та заявлення клопотань, то зазначені права ОСОБА_1 міг в повній мірі реалізувати в суді апеляційної інстанції, проте, до суду апеляційної інстанції він не з`явився без поважних причин та будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не надав, як не привів він таких і в поданій ним апеляційній скарзі.

Крім того, за наявної сукупності раніше згаданих доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його винуватості у вчиненні правопорушення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, і дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Водночас, та обставина, що в постанові суді зазначено про вчинення ОСОБА_1 правопорушення 21.09.2017 року, то це є опискою і не вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а підлягає виправленню шляхом внесення змін у мотивувальну частину постанови та зазначення датою вчинення правопорушення «02.09.2017 року» замість дати «21.09.2017 року».

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 гривень, яке передбачено санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_1 змінити, вказавши у мотивувальній частині постанови дату вчинення правопорушення «02.09.2017 року» замість дати «21.09.2017 року».
В решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.