Провадження №3/428/1812/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., при секретарі Лисенко Л.Ю., за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 120152 слідує, що ОСОБА_1 05.08.2018 року о 03-06 год. у м.Сєвєродонецьку по вул.Б.Ліщини, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2», д.н.з.ВВ 8580 ВІ, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest ARAM-2252» в присутності двох свідків. Результат: чек № 958, 1,26 пром.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, пояснив, що йому подзвонили і він зупинився на парковці, щоб поговорити по телефону, нічого не порушував, їхав до тяжкохворої матері. Після зупинки, перебував у автомобілі, підїхали працівники поліції, почали вимагати документи, стали казати, що нібито зупинили його, щось казали про якесь анонімне повідомлення. З діями поліцейських був не згоден, сперечався з ними. Почали казати, що в нього ознаки спяніння, погодився пройти огляд на місці зупинки, оскільки пояснювали, що це буде швидко, а він поспішав до матері. Проводили огляд та складали протокол близько двох години. Він хоча і не був згоден з результатами огляду, однак самостійно не звернувся до лікарні, оскільки минуло більше двох годин з моменту зупинки.

Дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Так, суд зобовязаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку,зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч.1ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимогст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху,статтею 53цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 2.5ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп'яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Оглядом доданих відеоматеріалів з нагрудних камер поліцейських, що містяться в матеріалах справи та іншими доданими матеріалами не підтверджується факт законності зупинки транспортного засобу, оскільки з наданих відеозаписів вбачається, що водій транспортного засобу «GEELY JL 7162 ЗНГ» зупинився, з дотриманням ПДР на спеціально відведеному майданчику для стоянки транспортних засобів з метою розмови по мобільному телефону. Наданим відеозаписом не підтверджують посилання працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою увімкнених проблискових маячків синього і червоного або лише червоного кольору, жодних вимог про зупинку за допомогою гучномовця не здійснювалось. Також відсутні докази в підтвердження посилання працівників поліції на надходження повідомлення під час патрулювання прилеглих дворів по вул.Б.Ліщини, анкетні данні цих осіб не зазначено, відеозапису підтверджуючого факт звернення суду не надано. А отже зупинка транспортного засобу не може вважатися законною.

Так, відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У відповідності до п.6 р.2 вищезазначеної Інструкції огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається з наданого відеозапису, в якості свідків було залучено двох осіб, одна з яких є водієм таксі, та знайомою особою працівника поліції, оскільки він одразу після зупинки автомобіля звертався до нього за імям, повідомляючи, що процедура займе декілька хвилин. Крім того, працівник поліції, ще до проведення огляду за допомогою спеціальних технічних засобів вказував свідкам, що водій знаходиться в стані алкогольного спяніння і їм, це необхідно лише засвідчити, що жодним чином не може свідчити про неупередженість залучених свідків та є порушенням інструкції. Крім того, до протоколу не було додано письмових пояснень вказаних свідків.

У відповідності до п.1, п.3, п.5 вищезаначеної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З протоколу слідує, що огляд проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest ARAM-2252». Однак в переліку спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом модель «Drager Alcotest ARAM-2252» відсутня. Жодних документів підтверджуючих дозвіл до застосування чи сертифікат відповідності або свідоцтво про повірку даного спеціального технічного засобу зазначеної моделі надано не було.

Також з наданого протоколу та доданих матеріалів слідує, що ОСОБА_1 05.08.2018 року о 03-06 год. у м.Сєвєродонецьку по вул.Б.Ліщини, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2», протокол було складено о 03-55 год., огляд (тест) проведено о 03-42 год. Однак з відеозапису слідує, що транспортний засіб було зупинено в нічний час, дійсно о 03-06 год., а протокол складено та видано тимчасовий дозвіл на право керування після світанку о 05-04 год., та як слідує з протоколу та відеозапису ОСОБА_1 зазначив, лише, що вимушений був сісти за кермо, оскільки подзвонила хвора мати, не висловлюючи позиції щодо вживання або невживання алкоголю, його часу, кількості. Крім того, з відеозапису слідує, що хоча ОСОБА_1 і надав згоду на проведення огляду на місці зупинки, однак категорично був не згоден з діями працівників поліції. Таким чином, складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів протягом двох годин після зупинки транспортного засобу, позбавило водія можливості самостійно звернутися до закладу охорони здоровя, що порушило його права.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обовязок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 ОСОБА_2 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обовязку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту ст.62 Конституції України слідує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з огляду на встановлені в судовому засіданні порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументоване в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник