Справа № 752/6433/18
Провадження №: 3/752/4057/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.08.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бойко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді начальника Територіального управління Держаної судової адміністрації в Київській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі ТУ ДСА України в Київській області), будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у приміщенні ТУ ДСА України в Київській області за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, 26.09.2017 року, реалізовуючи свої повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців, видав наказ від 26.09.2017 року № 109 про преміювання керівництва управління, згідно із яким преміював себе, порушивши вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», тобто вчинив дії та прийняв рішення в умовах існування реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП України.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначив, що вважає незаконним наказ Голови Державної судової адміністрації України від 06.07.2017 року № 790, яким затверджено Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівниками апаратів Верховного суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступниками, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступниками. Чинними нормативно-правовими актами не передбачено погодження премій державних службовців, посади яких належать до посад державної служби категорії "Б" та "В", із органом вищого рівня. Він діяв в рамках наданих йому повноважень, посилався на наказ Міністерства соціальної політики № 646 від 13.06.2016 року про затвердження Типового положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів), яким не передбачено погодження премій з органом вищого рівня, а передбачено, що встановлення премій державним службовцям проводиться керівником державної служби в державному органі відповідно до затвердженого ним положення про преміювання, розробленого згідно з цим Типовим положенням і погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності). Таким чином, він, як начальник ТУ ДСА України в Київській області, є керівником державної служби з наділеними владними повноваженнями, до яких відноситься і виплата премій всім працівникам управління. Наголосив, що накази про преміювання керівництва управління приймались за результатами роботи у відповідності до вимог діючого законодавства, а тому отримання ним премії не може призвести до конфлікту інтересів.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) повинна оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-7 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів і цілком вірно визначені конкретні правові норми, які кореспондується з ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Визначення терміну правопорушення, пов'язаного з корупцією, про які йдеться мова у главі 13-А («Адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією») КУпАП міститься у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено, крім іншого, адміністративну відповідальність.

Суб'єктами, на яких поширюється дія вказаного вище Закону, згідно з п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, є посадові особи Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу» державна служба здійснюється з дотриманням такого принципу як доброчесності - спрямованості дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова держаного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень.

Пунктами 8, 9 ч. 1 Закону України «Про державну службу» на ОСОБА_1, як державного службовця, покладено обов'язки додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, та запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Зобов'язання осіб, зазначених у п.п.« ґ» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», містить розділ V («Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» (ст.ст.28-36) цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи Державної судової адміністрації зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до визначення термінів у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»:

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Таким чином, бланкетна диспозиція ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відсилає до іншого нормативно-правового акту, яким є Закону України «Про запобігання корупції» і безпосередньо кореспондуються, крім іншого, з п.п. 1-3 ч. 1 ст. 28 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні зобов'язання для визначених осіб.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією згідно до положень п.п. «ґ» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», на яку розповсюджуються вимоги ст. 28 вказаного Закону.

Із наказу від 26.09.2017 року № 109 «Про преміювання керівництва за вересень 2017 року», вбачається, що ОСОБА_1 у вересні 2017 року премійовано у розмірі 300% з урахуванням посадового окладу.

Суд вважає, що ОСОБА_1, підписуючи та приймаючи вищевказаний наказ про преміювання керівництва управління, в тому числі себе, вчинив ці дії в умовах існування реального конфлікту інтересів, оскільки, реалізовуючи свої повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців він не міг об'єктивно оцінити особистий внесок у загальний результат роботи очолюваного ним територіального управління та мав приватний інтерес, що полягав у можливості отримання ним певних матеріальних благ, покращенні матеріального становища.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

На підставі ст. 38, ч. 2 ст. 172-7, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України та керуючись ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП України.

Провадження по справі - закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя: О.В.Бойко