Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/1222/18 Головуючий в 1 інст. Капітонов Є.М.
Провадження №33/778/298/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1, за участю захисника-адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за апеляційною скаргою останнього на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3 знаходячись у стані алкогольного сп'яніння 21 лютого 2018 року о 00-30 год. на а/ш Харків-Сімферополь на 281 км, керував автомобілем НОМЕР_1. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку з використанням спеціального технічного приладу Драгер Алкотест 6810.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що автомобілем він не керував, а тому погодився пройти огляд на стан спяніння. Огляд на стан спяніння проводився технічним приладом Alcotest 6810, використання якого не передбачено переліком технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції, а копію роздруківки результатів не було йому надано. Зазначає, що він не був згодний з результатом огляду та попросив поліцейського надати сертифікат та свідоцтво про повірку технічного засобу, на що йому було відмовлено, в матеріалах справи вони також відсутні. Вказує, що був не згоден з показаннями технічного приладу та мав бажання пройти огляд у закладі охорони здоровя, однак поліцейські не пропонували пройти огляд в закладі охорони здоровя, не надали йому направлення на огляд. В протоколі, в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП, не зазначено частини статті, за якою складався протокол. Судом безпідставно не було задоволено клопотання про виклик в судове засідання свідків, зазначених у протоколі.

Вислухавши захисника-адвоката ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що він даним автомобілем не керував, а сидів поруч з водієм на пасажирському сидінні.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_3 на свій захист, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №081732 від 21 лютого 2018 року (а.с.1), а також актом огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_3 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 1,32 проміле (а.с.3); направленням на огляд водія ОСОБА_3 до закладу охорони здоровя з метою виявлення стану спяніння від 21 лютого 2018 року (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили наявність у ОСОБА_3 ознак алкогольного спяніння, а також факт проходження ним огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» і результати огляду (а.с.5-6).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд заслухав пояснення ОСОБА_3, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких порушень при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №081732 від 21 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Доводи апелянта про те, що у протоколі не зазначено частину ст.130 КУпАП, спростовуються змістом протоколу, де зазначені відомості містяться.

Крім того, зауважень до протоколу та до акту огляду від ОСОБА_3 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі та в акті. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом.

Доводи ОСОБА_3 про те, що результати його огляду на стан спяніння мають бути визнані недійсними, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6810, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6810, номер приладу ARСD-0451, відповідає, з роздруківки результатів тестування вбачається, що останнє калібрування зазначений технічний засіб пройшов 10 серпня 2017 року, міжповірочний інтервал складає 1 рік (а.с.3).

Викладене узгоджується і з листом (який є загальнодоступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, згідно з яким, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager №6810, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Алкотестер Драгер №6810 ARСD-0451.

Крім того, відповідно до вимог пункту 4 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд.

Відповідно до наданих суду матеріалів, поліцейськими на місці зупинки складений акт огляду ОСОБА_6 результат огляду на стан алкогольного спяніння, який склав 1,32 проміле, був внесений до акту огляду, власноруч підписаному ОСОБА_3, з результатом якого останній був згоден та копію акту отримав. Тобто діючою Інструкцією не передбачено видача копії роздруківки результатів приладу «Драгер» особі, що проходила огляд, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом та про порушення поліцейським порядку огляду ОСОБА_3 на стан спяніння та незаконність дій працівників поліції, які, на його думку, повинні були доставити його до закладу охорони здоровя, є також безпідставними, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами провадження, в т.ч. відеозаписом події, відповідно до якого, на вимогу працівників поліції надати водійське посвідчення, ОСОБА_3 добровільно надав документи та погодився пройти огляд на стан спяніння, заперечень після проходження огляду від нього не надходило, з результатом огляду він погодився, про що розписався в протоколі та акті огляду, на огляді в медичному закладі охорони здоровя не наполягав, а тому не було необхідності проводити зазначений огляд у закладі охорони здоровя.

Крім того, з відеозапису вбачається, що автомобілем керував саме ОСОБА_3, оскільки саме він спілкувався з поліцейськими та на запинання останніх відповів, що прямує до селища.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 були оскаржені в установленому законом порядку будь-які дії працівників поліції.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було вирішено питання про задоволення клопотання про виклик свідків, патрульних поліцейських, є також безпідставними, оскільки в матеріалах відсутні будь-які клопотання сторони захисту з цього приводу, які б не були вирішені судом.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушниці та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1