Справа № 743/1388/18 Головуючий у 1 інстанції Сташків В. Б.
Провадження № 33/4823/116/18
Категорія - ч. 2 ст. 204-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

за участі захисника-адвоката - Завгороднього М.М. ,

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, неодружений, студент Чернігівського національного технологічного університету, , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає по АДРЕСА_2

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд першої інстанції, 01 вересня 2018 року, в період з 4 год. 00 хв. по 5 год. 00 хв., ОСОБА_2, в групі осіб зі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на території Новояриловицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області, на відстані близько 70 метрів від Державного кордону, близько 900 метрів на північно-захід від пункту пропуску «Нові Яриловичі», близько 700 метрів на північ від с. Скиток, здійснили спробу перетину Державного кордону з України в Республіку Білорусь поза встановленим пунктом пропуску.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як незаконну та необґрунтовану, закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції було винесено відносно нього рішення, яке базувалось на доказах, що були зібрані з грубим порушенням норм чинного законодавства про адміністративне правопорушення, в зв'язку з чим вони не можуть бути прийняті до уваги. Зокрема, звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення від 16 лютого 2015 року №3/02-15, оскільки в ньому не зазначено чіткого формулювання суті адміністративного правопорушення, часу та місця його вчинення, а також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Стверджує, що сформульоване обвинувачення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення має бути підтверджено іншими доказами, показаннями технічних приладів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Поклавши в основу рішення показання свідків дільничних інспекторів ВДІПС ВПС «Добрянка» ОСОБА_6, ОСОБА_7 та начальника ВДІПС ВПС «Добрянка» ОСОБА_8, суд належним чином не проаналізував їх. Вважає, що в постанові суду, як і в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності прямого умислу в діях особи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи скарги апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи вказані вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №084141 від 01 вересня 2018 року;

- показаннями дільничних інспекторів ВДІПС ВПС «Добрянка» ОСОБА_6, ОСОБА_7 та начальника ВДІПС ВПС «Добрянка» ОСОБА_8, які були ними надані в суді першої інстанції, з яких вбачається, що вони в нічний час 01 вересня 2018 року, отримавши оперативну інформацію про порушення Державного кордону України, розділившись, та перебуваючи в різних точках, вели приховане спостереження. ОСОБА_6 спостерігав, як 3-4 особи несли на собі чорні пакети та пішли в сторону річки. Доповівши про таку ситуацію ОСОБА_8, ОСОБА_6 пішов затримувати вказану групу осіб. Саме ОСОБА_2, в групі осіб з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є особами за якими велося спостереження і були в подальшому затримані. Інших осіб в цей час і в цьому місці в полі зору не було.

В подальшому на допомогу при затриманні прибули ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Документуванням, фіксуванням доказів та складанням протоколу про адміністративне правопорушення займались ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Апеляційний суд відхиляє твердження апеляційної скарги про зацікавленість свідків у справі. Усі ці особи є співробітниками Державної прикордонної служби, здійснювали затримання ОСОБА_2 у зв'язку з виконанням службових обов'язків по охороні державного кордону України, ніяких стосунків з ОСОБА_2 вони раніше не мали.

Вище викладені пояснення свідків узгоджуються з даними, що містяться:

- в схемі, до протоколу про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано лінію проходження Державного кордону України, маршрут руху правопорушників, відстань до с. Скиток, Ріпкинського району, Чернігівської області, відстань до Державного кордону України та відстань до ППр. «Нові Яриловичі»;

- в рапорті начальника ВДІПС ВПС «Добрянка» ОСОБА_8, відповідно до якого він доповів начальнику ВПС «Добрянка» ОСОБА_9 про спробу перетину Державного кордону України громадянами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, та фото таблицею до нього, в якій вказана умовна лінія проходження Державного кордону України, місце вчинення правопорушення, зафіксовані підошва взуття ОСОБА_3 та її відбиток на місцевості в районі інформаційно-попереджувального покажчика №1007 «Увага! Державний кордон України прохід заборонено».

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не визнання своєї вини, та твердження ОСОБА_2 про те, що він не мав умислу на перетин Державного кордону України, не знайшло свого підтвердження та спростовується дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами.

Така позиція правопорушника розцінюється апеляційним судом як захисна версія з метою уникнення належної відповідальності за неправомірні дії.

При апеляційному перегляді даної справи про адміністративне правопорушення, не встановлено будь-яких даних чи порушень законодавства, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду є необґрунтованими, оскільки місцевим судом повно досліджені всі обставини справи, оцінені всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин суддею місцевого суду вірно встановлено, що ОСОБА_2 групою осіб здійснив спробу перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Твердження апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє чітке формулювання обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не знайшло свого підтвердження, оскільки він цілком відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Час, місце вчинення адміністративного правопорушення та норма закону, якою передбачена відповідальність вказані, а тому ця позиція спростовується змістом самого протоколу.

Також, є безпідставними посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не підтверджується іншими доказами, а саме матеріалами відео та фотозйомки, оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що в ній, на підтвердження даних, занесених до протоколу, наявні схема до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 8) та фототаблиці (а.с.10-12) до рапортів інспекторів прикордонного переходу «Добрянка» від 01.09.2018 р.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що в діях ОСОБА_2 відсутня суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.2 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються вищевказаними доказами в справі.

Крім того ОСОБА_2 проживає в прикордонній смузі і достовірно обізнаний із вимогами прикордонного режиму між Україною та Республікою Білорусь.

Той факт, що події мали місце в період з 4 до 5 годин ранку, тобто в темну пору доби, свідчить про намагання групи осіб перетнути державний кордон України, залишившись при цьому непоміченими для працівників прикордонної служби, а тому версія ОСОБА_2 не знайшла свого підтвердження.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням обставин та характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, та в межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наводить достатніх підстав, передбачених ст. 247 КУпАП, для скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження, а тому, з урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що підстав передбачених законом для скасування постанови суду та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2018 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко