Номер провадження: 33/785/1606/18
Номер справи місцевого суду: 496/3665/18
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14.09.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 14.09.2018 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Зі змісту вказаної постанови, вбачається що 21.08.2018 року о 23.00 годин в с. В. Дальник, Біляївського району Одеської області по вул. Хлібодарська, 2, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 14.09.2018 року подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся, а висловив незгоду з підозрою поліцейського;

2)відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп'яніння законодавством не встановлено;

3)поліцейським порушено порядок огляду на стан сп'яніння, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. Також у поясненнях свідків відсутні показання, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння;

4)п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено що поліцейський направляє цю особу о найближчого закладу охорони здоров'я. П. 8 цієї Інструкції затверджено форму такого направлення, однак в матеріалах справи відсутнє таке направлення;

5)водія не відстороняли від керування, що у сукупності з іншими доказами свідчать на думку ОСОБА_2 про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП;

6)посилання у протоколі на порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР не ґрунтується на законі, оскільки він не повинен проходити огляд на стан сп'яніння на вимогу поліцейського. Ця норма передбачає наступне: водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин на вимогу працівника міліції;

7)при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, повторно дослідивши докази у справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, були повторно досліджені докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №368366 від 22.08.2018 року, з якого вбачається, що 21.08.2018 р. о 23 год. 00 хв., ОСОБА_2, керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3, з яких вбачається, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку відмовився від огляду на стан наркотичного сп'яніння, крім того поводив себе неадекватно з порушенням мови та координації рухів;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що в його присутності та присутності ще одного свідка за допомогою фіксації нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння;

- письмові пояснення ОСОБА_2, з яких вбачається, що 21.08.2018 року біля 23:00 год. по вул. Хлібодарській в с. В. Дальник його зупинили робітники поліції та запропонували пройти медичний огляд, оскільки у нього були присутні ознаки наркотичного сп'яніння, на що ОСОБА_2 відмовився.

- запис з відео реєстратора, встановленого у інспектора поліції, з якого вбачається, що робітники поліції в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, запропонували ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан сп'яніння, на що останній відмовився.

Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії, як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обгрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся, а висловив незгоду з підозрою поліцейського не відповідає дійсності, оскільки судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп'яніння законодавством не встановлено є хибним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто особу, може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, якщо вона - відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інші твердження ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а постанова суду є законною та справедливою, тому підстави для скасування судового рішення - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14.09.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області С.О. Погорєлова