Номер провадження: 33/785/983/18
Номер справи місцевого суду: 3-6973/10
Головуючий у першій інстанції Тонконоженко М.М.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарях судового засідання Стояновій Л.І., Тьосовій Я.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2010 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2010 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки з оплатним вилученням транспортного засобу - мопеда «Сузуки» рама НОМЕР_1.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 14.09.2010 року о 21.50 годині, по вул. Паустовського, в м. Одесі, керував мопедом Сузуки, рама НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від медичного огляду для встановлення факту вживання психотропних речовин і стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності двох понятих. Таким чином, ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На дану постанову ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2010 року та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2010 року та змінити захід стягнення в межах, передбачених ст. 24-1 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, ОСОБА_2, зазначає, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, яке на нього накладено постановою районного суду, не відповідає вимогам законодавства (чинного на момент ухвалення оскаржуваної постанови), матеріалам та обставинам справи, так як на момент притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, він був неповнолітнім та не мав посвідчення водія. Також зазначає, що в порушення вимог ст. 33 КУпАП, районним судом не враховано особу порушника, його майновий стан, пом'якшуючі обставини та не вказано жодного доводу, на підставі якого суддя обрав відносно ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а не, наприклад, штраф.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що висновок районного суду про необхідність застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є передчасним та таким, що не відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, з таких підстав.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Крім того, відповідно до чинного законодавства України про адміністративні правопорушення, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями КУпАП. Суди не вправі застосовувати такий вид стягнення й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

В судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю.

Крім того, відповідно до довідки Територіального сервісного центру №5141 РСЦ в Одеській області МВС України, згідно бази даних НАІС МВС України в Одеській області, на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в ТСЦ №5141 МВС України посвідчення водія не видавалось (а. с. 24).

З вищевикладеного вбачається, що на час розгляду районним судом адміністративної справи відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, він не мав водійського посвідчення, тому позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами неможливо застосувати до нього, так як ОСОБА_2 взагалі не отримував посвідчення водія, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає, що такий захід адміністративного стягнення не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачені чинним законодавством про адміністративні правопорушення та ст. 33 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право скасувати оскаржувану постанову.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржувану постанову - скасувати в частині призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, в іншій частині постанову районного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2010 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, - скасувати в частині призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

В решті постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2010 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб