Справа № 199/4345/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, який народився 08 березня 1994 року, фактично мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Л.Мокієвської, б. 1, кв. 42, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого слюсарем з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування в ТОВ «Агротек»,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2018 року близько 04 год. ОСОБА_1 в м. Дніпро, по вул. Терещенківській, біля будинку № 23А, керував автомобілем «FIAT HUOVO DOBLO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння.

ОСОБА_1, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився. Неодноразово особисто та через захисника заявляв клопотання про відкладення судового розгляду через:

-стаціонарне лікування в КЗ «Магдалинівська центральна районна лікарня» ДОР» з 04 липня 2018 року по 18 липня 2018 року з приводу гіпертонічної хвороби ЦВКК;

-стаціонарне лікування в КЗ «Магдалинівська центральна районна лікарня» ДОР» з 19 липня 2018 року по 06 серпня 2018 року з приводу гіпертонічного кризу ГЕРХ, хронічного гастродуоденіту;

-амбулаторне лікування в КЗ «Дніпровській центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» у період з 03 серпня 2018 року по 16 серпня 2018 року з приводу гострого бронхіту;

-амбулаторне лікування в КЗ «Магдалинівський центр первинної медико-соціальної допомоги» з 20 серпня 2018 року по 25 серпня 2018 року з приводу ротавірусної інфекції;

-амбулаторне лікування в КЗ «Магдалинівський центр первинної медико-соціальної допомоги» починаючи з 26 серпня 2018 року з приводу ентероколіту.

У звязку з задоволенням відповідних клопотань ОСОБА_1 та його захисника, судовий розгляд відкладався 02 липня 2018 року, 06 липня 2018 року, 13 липня 2018 року, 25 липня 2018 року, 06 серпня 2018 року, 13 серпня 2018 року та 23 серпня 2018 року.

ОСОБА_1 було залучено захисника ОСОБА_2, який 08 серпня 2018 року надав суду заяву, за якою повідомив, що з 10 серпня 2018 року по 04 вересня 2018 року перебуватиме в щорічній відпустці.

У звязку зі зверненням ОСОБА_2, судом листами від 13 та 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 було запропоновано підшукати іншого захисника, відомості про якого спрямувати на адресу суду, оскільки обраний останнім захисник протягом тривалого часу не зможе приймати участь в судових засіданнях.

ОСОБА_1 своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд та надав суду заяву, за якої повідомив, що не має наміру змінювати захисника.

Діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

У Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Наслідки подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на подачу скарги передбачені в ст. 35 Конвенції, і полягають у визнанні такої скарги неприйнятною.

При розгляді адміністративного провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою безпідставного отримання необхідного їм рішення суду, затягування процесу або для інших недобросовісних цілей використовують належні їм процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення спорів.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Оцінені в сукупності:

-відсутність доказів того, що тяжкість наявного у ОСОБА_1 захворювання за час амбулаторного лікування перешкоджала його явці до суду, при тому, що 22 і 30 серпня 2018 року він подавав клопотання до суду особисто (не поштою і не через довірену особу, оскільки довіреності до клопотань не додані);

-наданої суду копії повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (наїзд 02 червня 2018 року о 03 год. 00 хв. під час керування автомобілем «FIAT HUOVO DOBLO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на пішохода зі спричиненням останньому тяжких тілесних ушкоджень), за якою ОСОБА_1 30 липня 2018 року (під час перебування на стаціонарному лікуванні) приймав участь у слідчих діях за його участі;

-процесуальної позиції ОСОБА_1, який, незважаючи очевидність того, що обраний ним захисник не зможе приймати участь у розгляді справи у межах строку накладення адміністративного стягнення, категорично відмовився залучати іншого захисника та наполягав на розгляд справи лише за участі раніше обраного захисника;

-того факту, що ОСОБА_1 за наданими медичними документами в період з 03 по 06 серпня 2018 року одночасно перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Магдалинівська центральна районна лікарня» ДОР» (смт. Магдалинівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області) та амбулаторному лікуванні в КЗ «Дніпровській центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» (м. Дніпро);

дають суду достатні підстави для обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальним правами з метою закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, у звязку з чим у задоволенні клопотання останнього про подальше відкладення розгляду справи відмовлено і на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП справу розглянуто у його відсутність та відсутність його захисника.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та обєктивності:

-протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП та ОСОБА_1 підписаний без зауважень. Протокол також містить підписи і двох свідків, в присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння і які підтвердили викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини;

-квитанцією використання приладу «Драгер», згідно якої станом на 03 год. 56 хв. 02 червня 2018 року у ОСОБА_1 встановлена концентрацію алкоголю у розмірі 1,56 проміле;

-актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння проведений у звязку з виявленими ознаками: запах з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова. Огляд проводився за допомогою приладу «Драгер», яким встановлена позитивна проба 1,56 проміле алкоголю. Вказаний акт містить підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду та підписи двох свідків, які засвідчують факт огляду та його результат.

Суд вважає за необхідне зауважити, що протягом судового розгляду суд не отримав від сторони захисту жодних заперечень ані щодо факту вчинення викладених в протоколі про адміністративне правопорушення діянь, ані їх правової кваліфікації, у звязку з чим не може дати їм правову оцінку.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що під час судового розгляду ОСОБА_1 було заявлене клопотання про передачу справи на розгляд до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за місцем його проживання (реєстрації).

Суд виходить з того, що за ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. При цьому суд звертає увагу на синтаксичну конструкцію зазначеної норми: «можуть також розглядатися», що визначає альтернативну підсудність по відношенню до підсудності, визначної ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Діяння, за які ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, вчинені в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра. Отже, справа про адміністративне правопорушення може розглядатися Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 11 червня 2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» розяснив судам, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Відповідним підрозділом поліції при наявності альтернативної підсудності матеріали про адміністративне правопорушення були спрямовані до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, якому справа підсудна, отже підстави для передачі справи на розгляд до іншого суду відсутні і у відповідному клопотання ОСОБА_1 судом було відмовлено.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення.

Суд враховує, що за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачене стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, за п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За довідкою УПП в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, отже в розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП є «іншою особою», для якої передбачене покарання лише у виді штрафу.

За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП,суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

31.08.2018