637/910/18 3/637/347/8
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року смт Шевченкове

Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Стеганцов С.М. розглянувши адміністративний матеріал, у відношенні :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ДСНС ДПР2-54, інд. код: НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпроАП.

Розяснено права, передбачені ст. 268 КУпроАП України та ст. 63 Конституції України, -

в с т а н о в и в :

24 липня 2018 року о 09.30 годині, гр-н ОСОБА_1 в смт Шевченкове Харківської області по вулиці Харківський Шлях, керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-2103 д/н 33 115 ХВ, здійснив виїзд на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофорі, чим порушив п.20. 5 ПДР України, а саме скоїв адмінправопорушення передбачене ч. 2 ст. 213 КУпАП, порушення правил руху через залізничний переїзд, а саме ви'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

В судовому засіданні гр-н ОСОБА_1 зазначив, що з даним протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, своєї вини не визнає, не заперечує, що саме в даний час і день зазначений в протоколі він керував автомобілем і переїзджав залізничний переїзд, але не на червоний сигнал світлофора.

Пояснив, що на червоний знак світлофора не в'їзджав на залізничний переїзд коли рух заборонений, не згоден з протоколом про адмінправопорушення, так як в протоколі зазначено, що він порушив п. 20. 5 «а» ПДР, просив суд допитати в якості свідка ОСОБА_2, який підтвердить його свідчення, що він не виїзджав на залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора.

Суддя вивчивши матеріали справи, вислухавши в якості свідка громадянина ОСОБА_2, вважає, що вина правопорушника ОСОБА_1, в судовому за сіданні підтверджується не лише поясненнями працівника поліції, а й матеріалами справи.

В суді допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він перебував в машині ОСОБА_2 в якості пасажира 24 липня 2018 року. При переїзді залізничного переїзду о 09.30 годині, ОСОБА_1 в смт Шевченкове автомобілем ВАЗ-2103 д/н 33 115 ХВ, здійснив виїзд на залізничний переїзд без будь якого забороненого сигналу світлофора чи звукового сигналу.

Обовязковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпроАП є в'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

В суді був переглянутий відеоматеріал з реєстратора службового автомобіля поліції з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснив виїзд на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофорі і звуковому сигналі, чим порушив п.20. 5 ПДР України, а саме скоїв адмінправопорушення передбачене ч. 2 ст. 213 КУпАП, порушення правил руху через залізничний переїзд, а саме ви'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

При перегляді відеоматеріалу свідок ОСОБА_2, суду нічого не пояснив, сказав, що все видно погодився з тим, що він надавав суду неправдиві свідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи

Вина ОСОБА_1, підтверджується не лише протоколом про адміністративне правопорушення, а і відеоматеріалом наданим працівниками поліції з службового автомобіля.

Факт скоєння правопорушення підтверджується : протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 017784 від 24.07.2018 року в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адмінправопорушення передбачене ч. 2 ст. 213 КУпАП, а саме ви'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений..

Рапортом інспектора СРПП Шевченківського ВП Купянського ВП ГУНП в Харківській області від 24.07.2018 року про порушення ОСОБА_1 п. 20.5 «в» правил дорожнього руху ви'їзд на залізничний переїзд при увімкненому забороненому сигналі світлофора.

Відеоматеріалом - диском з відеозаписом з реєстратора службового автомобіля поліції з якого вбачається як правопорушник ОСОБА_1 здійснив виїзд на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофорі і звуковому сигналі.

Незгода ОСОБА_1 з протоколом, а саме акцентування його уваги на те, що в протоколі не вірно зазначена літера «а» в пункті правил дорожнього руху п.20.5 ПДР, суд не сприймає дане заперечення до уваги, так як в рапорті працівника поліції правильно зазначений пункт, а саме літера «в» в п.20.5, працівник поліції також зазначає, що йдеться мова саме про порушення п. 20.5 «в», в протоколі нечітко відображена літера, а в рапорті про це письмово зазначено саме на літеру «в».

Крім того саме в даному пункті 20.5 зазначено про заборону руху через переїзд якщо:

а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками;

б) шлагбаум опущений або почав опускатися;

в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума;

г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді;

ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина).

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Невизнання вини Приходько суд розцінює, як спосіб захисту, так як свідчення правопорушника спростовуються не тільки свідченнями працівника поліції, матеріалами справи, а й обєктивним доказом відеозаписом.

На підставі аналізу добутих доказів, суддя визнає гр-на ОСОБА_1 винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпроАП.

За обставинами справи, з урахуванням обставин викладених у ст.ст. 33-35 КУпроАП України, особи порушника, вважаю за необхідне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, не застосовувати оплатне вилучення транспортного засобу.

Керуючись ч. 2 ст. 123, 284 КУпроАП, суддя-

п о с т а н о в и в :

1.Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2.Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень в прибуток держави, без оплатного вилучення автомобіля.

3.Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 гривень (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд Харківської області.

Суддя: С.М. Стеганцов