КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю захисника Гутаріна Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гутаріна Я.М. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі адвокат Гутарін Я.М. в інтересах ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою, не застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Вказує на те, що під час керування у ОСОБА_3 стався напад бронхіальної астми та він скористався ліками, які є зі вмістом спирту. Протокол складено без його присутності та підписаний не ОСОБА_3, у зв'язку з чим заявляв клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи, у задоволенні якого судом відмовлено.

Зазначає, що транспортний засіб був припаркований, про що може засвідчити свідок, який разом з ОСОБА_3 перебував в автомобілі.

Заслухавши пояснення захисника Гутаріна Я.М. в інтересах ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_3 30 серпня 2018 року о 15 год. 10 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві по проспекту Бажана,1-е з ознаками алкогольного сп'яніння,а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 096052 від 30 серпня 2018 року письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_3 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння; відеозаписом з нагрудної камерипрацівників патрульної поліції, а також показаннями свідка - інспектора УП у м.Києві ОСОБА_6, який у суді підтвердив обставини зупинки автомобіля Рено та відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду на алкогольного стан сп'яніння.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &quст;Про Національну поліцію&q?ці;, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q?ід; та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &qu20;Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних&q?ат; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини.

Рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами.

Доводи захисника Гутаріна Я.М. в інтересах ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм та права на судовий захист, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

Доводи апеляційної скарги, що на момент приїзду патрульної поліції ОСОБА_3 не керував автомобілем, а знаходився біля нього, не підтверджені жодними доказами, переконливо спростовуються особистими поясненнями інспектора Кондратюка Р.В. в суді та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 та оцінені судом як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

За таких обставин, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року є законною, і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гутаріна Я.М. в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/1548/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Рудюк О.Ю.