Номер провадження 3/521/5069/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.07.2018 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Жуковський С.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ГРПП ГР УДП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУ про АП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 044724 вбачається, що 26 червня 2018 року о 21 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 на 12 км автодороги Одеса-Рені, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з порожнини роти, нестійка хода, незв?язна мова), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КпАП України.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КпАП України, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступного.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в порушенні правил дорожнього руху не визнав та пояснив, що 28 червня 2018 року він керував автомобілем «Део Ланос» по автодорозі Одеса-Рені. Приблизно о 21 годині 40 хвилин був зупинений співробітниками патрульної поліції, які почали звинувачувати його у тому, що нібито він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, однак він заперечував факт вживання спиртних напоїв та пояснив, що вже тривалий час за кермом, не спав другу добу та дуже втомився, однак, співробітниками патрульної поліції йому було запропоновано продути трубку Драгер. З вказаною вимогою він не погодився, попросив надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, проте з невідомих причин йому в цьому було відмовлено, з цього приводу він відмовився продувати трубку Драгер після чого відносно нього інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст.130 КпАП України.

На додаткові питання судді, ОСОБА_1 пояснив, що пройти огляд у медичному закладі співробітники патрульної поліції йому взагалі не пропонували.

З метою перевірки опису установлених обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 044724, складеного 28 червня 2018 року відносно ОСОБА_1, суд направляв запит до Управління патрульної поліції в Одеській області з вимогою забезпечити явку інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 до суду для його допиту у якості свідка, однак в судове засідання вказаний свідок не зявився.

Суд вважає таку бездіяльність співробітника поліції щодо виконання вимог суду ухиленням від дачі пояснень у якості свідка, а тому ставить під сумнів достовірність даних викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 044724, складеного 28 червня 2018 року інспектором Колойденко М.М. відносно ОСОБА_1

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом цього закону до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст. 266 КпАП України, якою передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачають Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння. Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв'язку свідчить, що відмова водія від огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. І лише відмова водія від огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України та притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані вище обставини фіксуються в акті огляді на стан сп'яніння, який складається згідно вказаного вище порядку.

Таким чином, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Така пропозиція ОСОБА_1 з боку працівника патрульної поліції не надходила.

Також, суд звертає увагу, що розділом ІІ пункту 5 вищезазначеного наказу, передбачено, перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак вказані вимоги інспекторами патрульної поліції виконані не були.

Крім того, вимогами пункту 5 статті 266 КпАП України, передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вбачається, що вони стали свідками того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Драгер» та від медичного огляду у закладі охорони здоровя.

Суддею, з метою перевірки тверджень ОСОБА_1 щодо відсутності зі сторони співробітників патрульної поліції пропозиції пройти медичний огляд у закладі охорони, а також обставин викладених у поясненнях викликались у судове засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (за вказаними у поясненнях адресами), однак до суду не зявились.

У звязку із неявкою без поважних причин свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суддя позбавлений можливості перевірити достовірність обставин, які викладені у їх поясненнях.

Крім того, співробітниками патрульної поліції до матеріалів справи не долучений відеозапис.

З метою перевірки обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 044724, складеного 28 червня 2018 року відносно ОСОБА_1, суд направляв запит до Управління патрульної поліції в Одеській області з вимогою надати копію відеозапису з метою його дослідження в суді, однак, до суду вказаний відеозапис не надано.

У звязку із зазначеним, викладені у протоколах обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та неспростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумцій вини ОСОБА_1

Суддя вважає, що вичерпав всі можливості для отримання інших доказів по цій справі.

Крім того, вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Під час вивчення змісту протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що інспектором в якості ознак алкогольного спяніння зазначив «різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей», однак вказані ознаки не конкретизовані, та не дають підстави вважати, що ОСОБА_5 на час складання протоколу перебував саме в стані алкогольного спяніння. Так «різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей» може свідчить про патологію організму та ніяким чином не стан алкогольного спяніння.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що працівниками поліції, всупереч ч. 2 ст. 266 КУпАП, не було забезпечено належним чином передбачений вищезазначеними інструкціями огляд ОСОБА_1

Положенням ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, на підставі чого суддя приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь-яких допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, у справі відсутні, не встановлені такі і суддею.

Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч 1 КпАП України, закрити згідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до апеляційного суду Одеської області через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: Жуковський С.О.