АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/1564/18 Справа № 711/8762/18 Головуючий по 1 інстанції Калашник В. Л.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, інспектора поліції Свириденка Б. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює ТОВ «Нова Пошта»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 13.10.2018 року об 11 год. 35 хв. в м. Черкаси по вул. Смілянській, 83 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що від проходження огляду на стан сп'яніння не відмовлявся, а посилання на зазначену у протоколі фразу «не згідний» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд (наркотичний, алкогольний чи якийсь інший) і у який спосіб він мав пройти на вимогу поліцейського. Вказує, що невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження про однозначну відмову від проходження дійсного запропонованого огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Зазначає, що поліцейським всупереч вимог ст. 266 КУпАП було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини. У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося поліцейським пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. У поясненнях свідків також не зазначено, що я відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Також в порушення п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Тому він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Вказує, що для підтвердження стану тверезості він за своєю ініціативою протягом двох годин після складання протоколу був змушений пройти огляд на стан сп'яніння в загальному порядку, про що свідчить довідка КЗ "Черкаський обласний наркологічний диспансер", відповідно до якої ОСОБА_3 13.10.2018 p. о 13год. 15хв. пройшов огляд на стан сп'яніння, за результатами якого ознак сп'яніння не виявлено. Проте суд першої інстанції з невідомих причин не взяв таку довідку до уваги і не врахував при ухваленні оскаржуваної постанови.

Також зазначає, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів його відсторонення від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, а їх дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі. Вказує, що суд розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши свідків у судовому засіданні, які зазначені в протоколі та яких апелянт просив викликати для надання пояснень в судовому засіданні.

Крім того, вказує, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності. Зазначає, що він зареєстрований в АДРЕСА_1, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому вказана справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, і мала бути направлена за підсудністю до Котовського районного суду Одеської області.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі за відсутністю у його діях складу правопорушення. Визнав, що керував автомобілем за указаних у протоколі обставин, однак заперечив, що відмовлявся від огляд на стан сп'яніння.

Інспектор Свириденко Б.В. у судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги. Вказав, що за указаних у протоколі обставин був зупинений автомобіль під керуванням обвинуваченого, якому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, на що він відмовився у присутності свідків.

Допитаний в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 показав, що його зупинили працівники поліції і попросили бути свідком, на що він погодився. В його присутності ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, що й було зафіксовано у відповідних документах, які він підписав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також було переглянуте відео з місця події, яке містить дані про зупинення поліцейськими указаного у протоколі автомобіля й про довгі суперечки між обвинуваченим та поліцейськими.

Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_3 у його присутності відмовився пройти процедуру освідування на прилад «ДРАГЕР» та в КЗ «ЧОНД» (а.с. 2), що було підтверджено свідком безпосередньо у судовому засіданні. Свідок ОСОБА_7 надав письмові пояснення, які є аналогічними поясненням свідка ОСОБА_5 (а.с. 3). У суду немає обґрунтованих підстав ставити покази цих свідків під сумнів.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту пояснень і показів свідків вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. При цьому факт керування автомобілем обвинувачений в суді апеляційної інстанції не заперечував.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Доводи обвинуваченого про порушення правил підсудності щодо розгляду справи суддя апеляційного суду вбачає необґрунтованими. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення можуть розглядатися також і за місцем його вчинення, а не лише за місцем проживання особи.

Щодо наявної в матеріалах справи виписки з амбулаторної карти № 1724 від 13.10.2018 року виданої КЗ «ЧОНД», суд не може взяти її до уваги, оскільки дії ОСОБА_3 кваліфіковані як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а не як керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2018 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко