АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1309/18Суддя 1 інстанції Гукова Р. М.
Номер провадження 33/774/230/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

04 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, викладених в постанові, 24.06.2018р. о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем Джилі МК д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) на законну вимогу працівників поліції пройти мед. огляд на місці та проїхати до медичного закладу для встановлення ступеня сп'яніння в присутності двох понятих відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та закриття провадження у справі, або скасування постанови та повернення справи на новий розгляд.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_2 зазначив, що 24.06.2018 він перебував у себе вдома, до нього прийшов знайомий ОСОБА_3, якому необхідно було з'їздити в с. Степне Нікопольського району Дніпропетровської області, оскільки в денний час він вживав пиво, то за кермо його автомобілю сів ОСОБА_3 Дорогою автомобіль зупинили поліцейські, які бачили, що за кермом перебував ОСОБА_3, однак через те, що знайомив забув дома водійські права, він оговорив себе, сказавши, що саме він керував автомобілем. Поліцейські пояснили, що для того, щоб у нього не забрали автомобіль на штрафмайданчик, він повинен написати, що випив пиво і керував транспортним засобом, за що на нього накладуть невеликий штраф. Після чого він в автомобілі поліцейських поїхали на АЗС, де знайшли понятих, які підписали протокол, але ці поняті не бачили його автомобіль і не бачили, щоб він ним керував. Після підписання протоколу його привезли до автомобіля в якому знаходився ОСОБА_3 і вони поїхали додому. Вказує на те, що під час його зупинки поліцейськими, він не керував належним йому транспортним засобом, тому протокол був складений стосовно нього безпідставно.

Також ОСОБА_2 зазначає, що поліцейський порушив вимоги КУпАП та інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки у протоколі незрозуміло відображена дата вчинення адміністративного правопорушення, а саме (25) 24.06.2018 та місце складання протоколу «А/д Т-0432 Нікополь-Щорс», тоді як до автошляху Т-0432, про що зазначено у протоколі, він не має відношення. Також вказує на те, що автошлях пролягає від м. Нікополь до Божедарівки, а не до «Щорс». ОСОБА_2 звертає увагу й на те, що у рапорті поліцейського Печерного Є.С., а також в поясненнях свідків - працівників АЗС не зазначена дата, місце і час де відбувалася їх зустріч. Вказує на те, що у поліцейських були відсутні технічні засоби, якими встановлюється стан сп'яніння.

Окрім того, ОСОБА_2 звертає увагу на порушення судом вимог ст.268 КУпАП щодо проведення судового розгляду за його відсутності, і зазначає, що не отримував жодного виклику в судове засідання, тоді як він мав бажання бути присутнім під час розгляду справи, тому було порушено його право на захист.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги й наполягав на їх задоволенні, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши доводи скарги та докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Так, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 надійшла до суду першої інстанції 06 липня 2018 року та розглянута по суті з винесенням постанови 27 липня 2018 року за його відсутності без виклику в судове засідання на 11 та 27 липня 2018 року.

У рішенні зазначено про те, що ОСОБА_2 двічі не з'явився в суд, про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином - працівником поліції під підпис у протоколі та судовою повісткою, направленою поштою, та про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак, на день винесення постанови, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце та час розгляду справи 27 липня 2018 року, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_2 судовий виклик отримав своєчасно.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_2 про місце та час розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Окрім того, суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про не зазначення у постанові судом місця вчинення адміністративного правопорушення, є обґрунтованими, та, з огляду на викладене, приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 24.06.2018 о 23 годині 50 хвилин на автодорозі Т-0432 км.93, керував автомобілем Джилі МК д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) на законну вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на місці та проїхати до медичного закладу для встановлення ступеня сп'яніння в присутності двох свідків відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_2 цього адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 450498 від 25 червня 2018 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП (а.с.3).

З рапорту поліцейського СРПП №3 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській Печерного Є.С. видно, що 24 червня 2018 року під час несення служби на автодорозі Т-0432 Нікополь-Щорс був зупинений автомобіль Джилі МК д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, під час перевірки від водія походив різкий запах алкоголю з порожнини рота, на, що водію у присутності двох свідків було запропоновано продути прилад «Драгер», або пройти проїхати в лікарню для встановлення стану алкогольного сп'яніння, однак ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження огляду, у зв'язку з чим на водія складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.8).

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі (а.с.6-7).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_2, написаних власноруч, також вбачається, що 24 червня 2018 року в 18.00 годин він випив 1 літр пива, після чого, в 23.50 час. керував автомобілем належним йому автомобілем та був зупинений нарядом поліції, йому було запропоновано продути прилад «ДРАГЕР» або проїхати до міської лікарні для встановлення стану алкогольного сп'яніння, на що він відмовився (а.с.5).

Підстави ставити під сумнів вищенаведені докази вини ОСОБА_2 відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та є доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що 24 червня 2018 року під час зупинення транспортного засобу належного ОСОБА_2, за кермом перебував він, оскільки вдень ОСОБА_2 пив пиво. Через те, що він не взяв свої водійські права, поліцейські домовились з ОСОБА_2, що складуть щодо нього протокол за якесь порушення, за що передбачено невеликий штраф. Після того, як був складений протокол, він побачив, що протокол щодо ОСОБА_2 складено за ч.1 ст.130 КУпАП, але ні він, ні ОСОБА_2 не висловлювали з цього приводу заперечень поліцейським, а просто роз'їхалися в різні сторони.

Суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги пояснення цього свідка з огляду на те, що він знаходиться в дружних відносинах з ОСОБА_2, тобто є зацікавленою особою, та його пояснення суперечать наявним в справі доказам, які вказують на винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з викладеного, доводи ОСОБА_2 про те, що поліцейські ввели його в оману, вказуючи, що протокол на нього буде складено за порушення, яке передбачає невеликий розмір штрафу, спростовуються доказами по справі та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, з наведених вище підстав.

Доводи скарги ОСОБА_2 про те, що у протоколі незрозуміло зазначена дата вчинення адміністративного правопорушення та місце його складення, а у рапорті поліцейського Печерного Є.С. та поясненнях свідків, не зазначена дата, місце і час де відбувалась їх зустріч, та в поясненнях свідків не вказано про його перебування в нетверезому стані, також про те, що у поліцейських був відсутній технічний прилад, яким встановлюється стан алкогольного сп'яніння, є надуманими, такими, що не відповідають дійсності.

Так, з протоколу видно, що його було складено 25 червня 2018 року о 00.30 годин на а/д Т-0432 км.93, а транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_2, був зупинений 24 червня 2018 року о 23.50 годин, тобто за десять хвилин до початку нового дня - 25 червня 2018 року (а.с.3).

З рапорту поліцейського Печерного Є.С., на який вказує ОСОБА_2 слідує, що автомобіль Джилі МК д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, був зупинений 24 червня 2018 року на автодорозі Т-0432 Нікополь-Щорс, тобто протокол містить відомості про місце та час вчинення адміністративного правопорушення (а.с.8).

Стосовно того, що в поясненнях свідків не зазначена дата, місце і час де відбувалась їх зустріч, не вказано про його перебування в нетверезому стані, то пояснення свідків містять відомості про дату - 25 червня 2018 року, коли у їх присутності водій ОСОБА_2 на законну вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння, як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі.

Окрім того, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у поліцейських спеціальних технічних пристроїв для виявлення стану сп'яніння, спростовуються, наявним у справі актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаним двома свідками ОСОБА_6 і ОСОБА_7, де зазначено, що огляд не проводився, оскільки водій відмовився від його проходження (а.с.4)

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, а також особу ОСОБА_2, який вину у скоєному не визнав, інші обставини у справі та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке буде сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок.)

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко