Справа № 219/6422/18
Провадження № 3/219/3067/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від в.о. заступника начальника Головного управління начальника УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, довідка про подання документів для подальшого оформлення і отримання паспорта громадянина України, що засвідчує зазначені факти та є обставиною, яка враховується при переміщенні осіб через лінію зіткнення № 36-5607 від 24 липня, видана провідним спеціалістом Бахмутського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області ОСОБА_3,

за ч. 1 ст. 204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2018 року о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_2, рухаючись з міста Бахмут до міста Горлівка через КПВВ «Майорське», який розташований у селищі міського типу Майорське Донецької області, здійснювала переміщення товарно-матеріальних цінностей, а саме: молочних виробів в асортименті (сир твердий, масло солодко-вершкове) та ковбасних виробів в асортименті, сумарна вага яких становить 170,2 кг, яка перевищує допустиму норму, затверджену наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб № 39 від 24 березня 2017 року «Про затвердження переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію розмежування», згідно якого дозволено переміщати фізичною особою через лінію зіткнення з неконтрольованої території на контрольовану територію та у зворотному напрямку товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 75 кг на одну особу. В свою чергу, ОСОБА_2 перевозились товари молочні вироби в асортименті (сир твердий, масло солодко-вершкове) та ковбасні вироби в асортименті, сумарна вага яких становить 170,2 кг. Усього було виявлено товарів загальною вагою 170,2 кг на загальну суму 23082,80 гривень. Вказаними діями ОСОБА_2 порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2017 року за № 99 «Про затвердження Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», а також «Переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію розмежування», затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб № 39 від 24 березня 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином: засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою, заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи без її участі від правопорушника до суду не надходило. При таких обставинах, враховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді зазначеної справи згідно статті 268 КУпАП не є обовязковою, суд дістається висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні, яке відбулось 31 липня 2018 року, ОСОБА_2 суду пояснила, що 15 червня 2018 року вона та її знайомі: ОСОБА_4, Людмила, прізвище якої їй невідоме, та син останньої, анкетних даних якого вона не знає, їхали у якості пасажирів в автобусі з міста Бахмут, де придбали продукти харчування (молочні та ковбасні вироби), до міста Горлівки Донецької області. На КПВВ «Майорське» автобус був зупинений працівниками Державної фіскальної служби, які попросили всіх пасажирів вийти з автобуса та предявити їм для огляду товари, які перевозяться пасажирами. Кожен із них перевозив продукти харчування (молочні та ковбасні вироби) для себе. Особисто ОСОБА_2 везла приблизно 10-15 кілограмів сиру вартістю 3500 гривень. Попри пояснення ОСОБА_2 та її знайомих з приводу належності продуктів харчування, працівники фіскальної служби примусили їх написати в поясненнях, що усі товарно-матеріальні цінності належать ОСОБА_2 Вона підписувала протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно неї, під тиском, оскільки працівники фіскальної служби пообіцяли взамін на це їй повернути належні їй продукти харчування, які перевозились нею на непідконтрольну територію.

Під час розгляду справи сторонам були створені умови для повного, усебічного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що, вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2017 року за № 99 затверджено «Порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», який визначає правовий режим переміщення товарів, у тому числі тих, що визнані в установленому порядку гуманітарною допомогою, до району або з району проведення антитерористичної операції (через лінію зіткнення та/або в її межах) та поширюється на фізичних осіб і субєктів господарювання, які здійснюють такі переміщення.

Згідно пункту 9 зазначеного Порядку фізичні особи здійснюють переміщення товарів у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі автомобільним транспортом за переліком та обсягами (вартість, вага, кількість), що затверджуються МТОТ.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виключно Міністерством з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України встановлюється перелік та обсяги (вартість, вага, кількість) товарів, що переміщуються до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення.

Так, наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 24 березня 2017 року № 39 затверджено «Перелік товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення». До товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення, відповідно до зазначеного Переліку належать: харчові продукти, непродовольчі товари, підакцизні товари та товари, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян.

Згідно зазначеного Переліку фізичним особам дозволено переміщення фізичним особами через лінію зіткнення з неконтрольованої території на контрольовану територію та у зворотному напрямку товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 75 кг на одну особу.

В свою чергу, з протоколу про адміністративне правопорушення № 0322 від 15 червня 2018 року та додатку до нього (опису товарів, виявлених та вилучених у ОСОБА_2В.) вбачається, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, 15 червня 2018 року через лінію зіткнення (КПВВ «Майорське») перевозився товар у вигляді молочних виробів в асортименті (сир твердий, масло солодко-вершкове) та ковбасних виробів в асортименті, сумарна вага яких становить 170,2 кг, яка перевищує допустиму норму (75 кг на одну особу), затверджену наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб № 39 від 24 березня 2017 року «Про затвердження переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію розмежування».

Відповідно до частини 1 статті 204-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд також звертає увагу на те, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення та додаток до нього було складено в присутності ОСОБА_2, нею підписано, жодних зауважень на час їх складання та підписання вона не висувала. Твердження ОСОБА_2 про те, що нею було підписано протокол про адміністративне правопорушення під тиском працівників Державної фіскальної служби, суд розцінює як спосіб уникнути адміністративної відповідальності та намагання ОСОБА_2 ввести суд в оману, оскільки будь-якими письмовими чи іншими у розумінні КУпАП доказами вказаний факт не підтверджується.

Інших обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи судом не встановлено.

Суд вважає, що у справі досить доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП, для повного, усебічного і об'єктивного розгляду справи, які вказують про винність ОСОБА_2

Вирішуючи питання про вид і міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2, суд враховує обставини справи, особу винної, характер вчиненого правопорушення і вважає, що до неї слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, санкція ч. 1 ст. 204-3 КУпАП України передбачає не тільки застосування штрафу, але й обовязкову конфіскацією товарів.

Статтею 29 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України. Таким чином, законодавство допускає конфіскацію лише конкретного майна: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, і грошей, одержаних у результаті вчинення такого правопорушення. Це означає, що суд у постанові, приймаючи рішення про конфіскацію, має вказати, який саме предмет чи предмети конфіскується, їх кількість, родові та індивідуальні ознаки, вартість.

Так, протокол про адміністративне правопорушення № 0322 від 15 червня 2018 року та додаток до адміністративного протоколу від 15 червня 2018 року «Опис товарів, виявлених та залишених на відповідальне зберігання у гр. ОСОБА_2В.» не містять точний опис предметів, вилучених у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з зазначенням їх кількісних, якісних, родових, індивідуальних ознак, точної вартості, інших індивідуалізуючих ознак, які дозволяють відрізнити предмет від подібних йому.

При цьому необхідно зауважити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд не може застосувати до ОСОБА_2 додаткове стягнення у вигляді конфіскації предметів.

Також відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 204-3, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, та призначити їй стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень, без конфіскації вилучених предметів.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко