КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1283/2018 Суддя у першій інстанції: Криворот О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ФричТ.В., за участю, особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його захисника Лаврентьєва Д.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 20400 гривень.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_3 02.03.2018 о 16 год. 35 хв., в м. Києві по б-ру В.Гавела, керував автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року та закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що його помилково притягнуто до відповідальності, оскільки він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та взагалі не був на місці події, під час складання протоколу співробітниками Національної поліції України, що підтверджується рішенням заступника начальника УПП у м. Києві ДПП ЄвдокимоваЄ.А., та листом НПУ від 16 жовтня 2018 року за вих. №А-10360/41/11/4/02-2018.

Також апелянт зазначає, що він оскаржив постанову Солом'янського районного суду від 24 липня 2017 року, якою ОСОБА_3, було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до Київського апеляційного суду, який постановою від 18 жовтня 2018 року скасував вказану постанову та закрив провадження у справі 760/8944/17 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Однією із підстав скасування постанови був лист НПУ від 08.02.2018 за вих. № А-497/41/и/2/-2-2018, з якого вбачається, що на місці події 19.05.2017 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та складання постанови за ст. 126 КУпАП громадянин ОСОБА_3 не перебував, а особа, що вчинила правопорушення зовні схожа нього.

Крім того апелянт зазначає, що на його думку його особистими даними може користуватися співмешканець власниці автомобіля BMW E36 н/з НОМЕР_1 синього кольору, ОСОБА_7.

На обґрунтування клопотання щодо пропущених строків на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що його ніхто не повідомляв про дату та час судового розгляду даної справи в судді першої інстанції, та за адресою, АДРЕСА_1, яка зазначена в матеріалах справи він ніколи не проживав та не зареєстрований. Йому така адреса не відома.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року необхідно задовольнити у зв&q?іт;язку з тим, що він пропущений з поважних причин, оскільки як вбачається з матеріалів справи повістка, направлялась ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, про те, відповідно до копії паспорта останнього він зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його захисника які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розумінні ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 дані вимоги закону належним чином не дотриманні, а тому висновок судді про порушення водієм ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, під час розгляду справи суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, послався на те, що вина останнього повністю знайшла своє підтвердження у зібраних та досліджених в судовому засіданні письмових доказах, про те не дав їм належної оцінки.

Так, у матеріалах справи відсутні дані про сповіщення ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи у порядку передбаченому ст. 277-2 КУпАП, тому висновок суду про належне повідомлення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, є не вірним.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Недотримання суддею вимог ст. 268 КУпАП є істотним порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що призвело до неправильності судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, щона час та дату скоєння даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, він 02.03.2018 о 16 год. 35 хв., в м. Києві по б-ру В.Гавела, не керував автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1. Вважає, що даним транспортним засобом керував ОСОБА_7, а його копію паспорту йому могла дати власниця транспортного засобу ОСОБА_9, оскільки він з нею колись проживав.

Вказані пояснення ОСОБА_3 підтверджуються наданим його захисником Лаврентьєвим Д.О. в судовому засіданні під час апеляційного розгляду листом за підписом начальника ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві Падюк І.Г., з якого вбачається, що за заявою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 слідчим відділом ВП №4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування ЄРДР № 0003219 від 20.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що протягом 2018 року на автомобілі марки БМВ н.з. АМ2234ВК пересувався гр. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, який протягом 2018 року неодноразово притягувався працівниками патрульної поліції до адміністративної відповідальності за порушення ПДР видаючи себе за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

З пояснень ОСОБА_7, наданих о/у СКП ВП Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві Лубенцю Р.В., вбачається, що він один раз бачив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, колишнього співмешканця його теперішньої дружини ОСОБА_9 Також він пояснив, що він перебуваючи у відділках поліції м. Києва, після фотографування до автоматизованої бази «Армор», постійно представлявся на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та що 02.03.2018 року в Солом'янському районі м. Києва за адресою: Вацвала Гавела, 65 його зупинили працівники патрульної поліції та склали адміністративний протокол за ч. 2 ст. 130 керування т/з особами у стані сп'яніння, повторно де він назвався як ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, тому були складені протоколи на фамілію ОСОБА_3 Склавши адміністративний протокол на іншу особу, працівники патрульної поліції його відпустили до дому і так всі три рази він представлявся іншою особою так як у нього взагалі не має посвідчення водія. В загальному складали працівники патрульної поліції адміністративні протоколи за ч. 1-2-3 ст. 130 КУпАП тричі, де він постійно представлявся анкетними даними на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

Отже, наведеними вище доказами спростовується висновок про те, що ОСОБА_3 02.03.2018 о 16 год. 35 хв. в м. Києві по б-ру В.Гавела, керував автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закриттю, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В.Фрич