Провадження № 33/824/1149/2018 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, захисника Комолова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвоката Комолова Д.О. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2018,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн.40 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він 05 вересня 2018 року о 00 годин 02 хвилини, по вул. Братиславській, 4 в м. Києві керував автомобілем марки «FIAT TIPO», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі захисник указав, що вказана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог скарги зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення сформульована незрозуміло, адже не вказано від якого саме огляду відмовився водій та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Звернув увагу, що в протоколі не вказано, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Окрім того, в протоколі не зазначено, що ОСОБА_3 відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. Зауважив, що в поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. Додатково вказав, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_3 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Комолова Д.О., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини водія ОСОБА_3 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння стверджуються наступними доказами:

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, який йому пропонував поліцейський, указавши в тому числі і те, у якому закладі охорони здоров'я буде проводитись огляд;

поясненнями ОСОБА_3, які він дав у суді першої інстанції, відповідно до яких він фактично визнав факт відмови від проходження огляду, пояснивши це тим, що він поспішав у особистих справах. Суд звертає увагу на те, що ці пояснення узгоджуються із даними, встановленими за допомогою відеозапису із нагрудної камери поліцейського в частині мотивів відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду спростовуються наведеними вище доказами, в тому числі поясненнями самого ОСОБА_3 При цьому суд вважає, що мотив відмови від проходження огляду не має правового значення для вирішення питання про наявність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп»яніння.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та не зазначення у протоколі який саме огляд мав пройти ОСОБА_3 на вимогу поліцейського. Так, у протоколі вказано, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп'яніння та прямо зазначено, що він відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку саме на стан наркотичного сп'яніння. Наведене вказує на те, що поліцейським належним чином було сформульоване обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність порушення його права на захист у цій частині. Більше того, із переоглянутого відеозапису вбачається, що поліцейський чітко пропонував ОСОБА_3 пройти огляд у медичному закладі саме на стан наркотичного сп'яніння. Порушень вимог ст. 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Будь-яких даних про те, що відеозапис із нагрудної камери поліцейського не досліджувався у суді першої інстанції матеріали справи не містять.

Не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах нормативних документів доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейським порядку огляду на стан сп'яніння. Зокрема захисником указано на те, що протокол не містить даних про те, що ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічних засобів та що він відмовився від такого огляду. Між тим, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров'я, що вказує на відсутність порушень із боку поліцейського під час проведення огляду. Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов'язаних із виявленням і фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. За умови відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, що було вчинено останнім у присутності свідків, зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери та шляхом відбирання пояснень у свідків, поліцейські позбавлялися обов'язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 (в подальшому Порядок), відповідно до якого, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров'я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Та обставина, що матеріали справи не містять даних про відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, на думку суду, не вказує на недоведеність факту відмови останнього від проходження огляду на стан сп'яніння, а свідчить про не виконання працівниками поліції вимог нормативних документів, які регламентують необхідність виконання цієї дії і не може бути підставою для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду.

Доводи апеляційної скарги в частині не дослідження судом пояснень свідків не ґрунтуються на матеріалах справи. Дійсно матеріали справи не містять даних про допит цих свідків у суді першої інстанції. Проте, нормами КУпАП не передбачено необхідності безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні. У даному випадку, із урахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, на якому чітко зафіксована відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до висновку про дослідження письмових пояснень цих свідків, сутність яких повністю узгоджується із даними, встановленими за допомогою відеозапису із нагрудної камери поліцейського. Будь яких суперечностей між фактичними даними, встановленими із пояснень свідків та фактичними даними, встановленими із інших доказів, в тому числі і із зазначеного відеозапису, у ході розгляду справи не встановлено. Суд звертає при цьому увагу на те, що матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_3 під час розгляду справи у суді першої інстанції заявлялось клопотання про виклик цих свідків до суду.

На думку суду, розгляд справи суддею Дніпровського районного суду м. Києва, за тих обставин, що правопорушення було вчинене у Деснянському районі м. Києва та ОСОБА_3 проживає у Деснянському районі м. Києва не може бути підставою для скасування постанови судді Дніпровського районного суду від 05.10.2018 року. Так КУпАП не містить норм, які би вказували на безумовну необхідність скасування постанови судді у випадку розгляду справи із порушенням правил підсудності. Окрім того, суд зважає на те, що в ході розгляду справи ОСОБА_3 не заявив будь-яких клопотань щодо направлення справи на розгляд іншого суду.

Підстав для скасування чи зміни постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2018 року щодо ОСОБА_3 суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП,суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвоката Комолова Д.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька