Номер провадження 3/521/6317/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року суддя Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справи, що надійшли з Тарутинського відділу поліції Арцизського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч 1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2018 року інспектором відносно ОСОБА_2 були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ст. 130 ч 1 КпАП України.

Постановою суду від 24 жовтня 2018 року вказані справи обєднанні в одне провадження та їм присвоєно єдиний реєстраційний номер.

Так з протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що 25 серпня 2018 року о 20 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Т 1645-12 км між селом Виноградовка та с. Ярове не вибрав безпечну швидкість для руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Крім того, 25 серпня 2018 року о 20 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Т 1645-12 км між селом Виноградовка та с. Ярове, з явними ознаками алкогольного спяніння (не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), у присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

ОСОБА_2 будучи допитаний у судовому засіданні винним себе не визнав, та пояснив, що 25 серпня 2018 року, тобто в день дорожньо-транспортної події він дійсно знаходився в стані алкогольного спяніння, однак автомобілем він не керував. Автомобілем керував його знайомий ОСОБА_3 та зіткнення з його автомобілем ВАЗ допустив саме він, про що на місці пригоди було сповіщено працівників патрульної поліції, однак вони склали протокол саме відносно нього. Додатково, ОСОБА_2, повідомив суду, що в момент зіткнення він сидів на пасажирському сидінні автомобілю. Також, ОСОБА_2 була надана суду розписка ОСОБА_4, відповідно до якої останньому було відшкодовано збитки, та претензій до ОСОБА_2, він не має.

З метою перевірки фактичних обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення до суду неодноразово викликались ОСОБА_3 та ОСОБА_5, для допиту їх по обставинам складання протоколів відносно ОСОБА_2, однак останні до суду не з'явились.

Як пояснив у суді ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на теперішній час перебувають за межами Одеської області на заробітках, у звязку із чим до суду зявитись не можуть.

Крім того, до суду для допиту викликались ОСОБА_6 та ОСОБА_4, однак у призначений час останні до суду не зявились. 01 листопада 2018 року до канцелярії Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 надійшли заяви від ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно до яких, останні просять суд справу розглядати за іх відсутністю. Крім того, з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що останній претензій матеріального та морального характеру як до ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 він немає.

Суддя вважає, що вичерпав всі можливості для отримання інших доказів по цій справі.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та 124 КпАП України, виходячи з наступного.

Вимогами статті 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху

Стаття 130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка знаходиться у стані алкогольного сп'яніння, чи передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп'яніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння (в даному випадку частина 1 статті 130 КпАП України ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння).

Наведене у ч.1 ст.130 поняття адміністративного правопорушення містить вказівку на таку обовязкову ознаку правопорушення як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, тобто під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту. Субєктивна сторона даного правопорушення, характеризується умисною формою вини.

Отже відсутність однієї із зазначених ознак, свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

До матеріалів адміністративної справи долучені письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які у своїх поясненнях зазначають, що за кермом автомобілю НОМЕР_3 перебував ОСОБА_2, разом з тим вказані обставини не знайшли свого підтвердження, та спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями особи, яка безпосередньо керувала автомобілем НОМЕР_3, так і поясненнями свідка ОСОБА_5

Так, з письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 25 серпня 2018 року приблизно о 20 годині 27 хвилин він керуючи автомобілем НОМЕР_3 допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2.

З письмових пояснень ОСОБА_5, вбачається, що 25 серпня 2018 року він їхав зі своїми знайомими на автомобілі НОМЕР_1, за кермом автомобілю перебував ОСОБА_3, який допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, то що він керував транспортним засобом та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, працівниками патрульної поліції не надано, не встановлені такі і суддею, тому в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, розділом IX Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Так, з матеріалів справи вбачається, що свідком відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння є ОСОБА_4, який є водієм автомобілю НОМЕР_2, з яким ОСОБА_2 нібито допустив зіткнення, та ОСОБА_6, яка перебуває у родинних відносинах з ОСОБА_4, отже суд не може вважати пояснення останніх як належний та допустимий доказ того, що ОСОБА_2 керував автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан спяніння, оскільки у суда є сумніви щодо їх неупередженості.

Таким чином, вище зазначені обставини свідчать, про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України, а висновок інспектора патрульної поліції проте, що ОСОБА_2 скоїв правопорушення був зроблений на підставі припущень, що відповідно до вимог ст.62 Конституції України є неможливим.

З урахуванням норм цієї статті, інспектор патрульної поліції, який склав протоколи про адміністративні правопорушення повинен довести, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності скоїла це правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, на підставі чого суддя приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь-яких допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України, у справі відсутні, не встановлені такі і суддею.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 247, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 130 ч 1, 124 КпАП України, закрити згідно до ст. 247 п 1 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: О. В. Іщенко