П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

представника потерпілої ОСОБА_4,

представника потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 04 грудня 2017 року в 10 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Фіат», номерний знак НОМЕР_1, рухався біля будинку № 8 по бульвару Тараса Шевченка в м. Києві та в порушення п.п. 16.11 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), не виконав вимогу знаку 2.2 та на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю «Лексус», номерний знак НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Суд закрив провадження у справі, оскільки на момент розгляду справи в суді минули строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративноївідповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи 08 червня 2018 року в суді першої інстанції він не був присутнім, отримав копію постанови 27 жовтня 2018 року та 09 листопада 2018 року вже подав апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього не може бути належним та допустимим доказом його винуватості, оскільки дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) відбулася 04 грудня 2017 року, а протокол працівниками поліції складено 18 травня 2018 року, що є порушенням ст. 254 КУпАП. В день ДТП працівники поліції склали протокол стосовно ОСОБА_6, який керував автомобілем «Лексус».

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що суд не взяв до уваги те, що в день ДТП регулювання перехрестя здійснював працівник поліції, що підтверджується висновком службового розслідування, а тому, на його думку, він не міг порушити п. 16.11 ПДР України, який регулює рух автомобілів на нерегульованому перехресті. Апелянт вважає, що перехрестя в момент ДТП було регульованим. Саме працівник поліції показав йому знак рухатися, після чого він і почав перетинати перехрестя, коли в цей момент в його автомобіль в'їхав автомобіль «Лексус».

Переглянувши справу та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_5, які підтримали клопотання про поновлення строку, думку представника потерпілої ОСОБА_4, яка заперечувала проти клопотання, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи 08 червня 2018 року, 27 жовтня 2018 року отримав копію постанови та 09 листопада 2018 року подав апеляційну скаргу.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, думку представника потерпілої ОСОБА_4, яка заперечувала проти апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

На думку апеляційного суду, доводи апелянта про відсутність його вини у інкримінованому правопорушенні є непереконливими, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно схеми місця ДТП, фотокарток перехрестя, де сталася пригода, довідки про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху по бульвару Тараса Шевченка від вул. С. Петлюри до вул. Пушкінської в м. Києві, вул. Пушкінська, по якій рухався автомобіль «Фіат» під керуванням ОСОБА_2, має односторонній рух, а на бульварі Шевченка, по якій рухався автомобіль «Лексус», керований ОСОБА_6, передбачений рух транспорту по трьох смугах в кожному напряму, розділених алеєю бульвару. Хоча довідка про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху не містить даних про наявність світлофорів, проте, відповідно до наданих стороною захисту фотокарток місця ДТП та пояснень самого ОСОБА_2, на даній ділянці дороги встановлені світлофори при виїзді з вул. Пушкінської на ту смугу руху бульвару ТарасаШевченка, де транспортні засоби рухаються зліва направо по відношенню до транспортних засобів, які рухаються по вул. Пушкінській, а також після закінчення алеї перед ділянкою дороги бульвару Тараса Шевченка, по якій транспортні засоби рухаються справа наліво по відношенню до транспортних засобів, розташованих на вул. Пушкінській.

Отже, за умови, що світлофори працюють, водій транспортного засобу, який рухається по вул. Пушкінській, перетинаючи бульвар Тараса Шевченка повинен на зелений сигнал світлофора проїхати ділянку дороги бульвару, по якій автомобілі рухаються зліва, а потім під'їхавши до ділянки дороги, по якій автомобілі рухаються справа, продовжити рух прямо за умови ввімкненого зеленого сигналу другого світлофору.

На думку апеляційного суду, наявність двох світлофорів, а також знаків «Стоп» перед перетином кожної ділянки проїзної частини бульвару обумовлена особливостями даного перехрестя, зокрема шириною алеї, яка розділяє транспортні потоки в зустрічних напрямках.

Як встановлено судом першої інстанції, що не заперечується сторонами провадження, в момент ДТП світлофори були вимкненими і рух на цій ділянці дороги регулював поліцейський.

Як пояснив сам ОСОБА_2, регулювальник стояв перед ним, тобто на тому боці бульвару, по якому транспортні засоби рухалися зліва направо по відношенню то автомобіля, яким він керував. Спочатку регулювальник дав знак йому зупинитись, а через деякий час жестом показав, щоб він рухався. Виконавши команду регулювальника, він продовжив рух та виїхав на ділянку дороги, по якій автомобілі рухалися справа від нього, де і відбулося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_6

На цій ділянці дороги світлофор теж був вимкнений. Враховуючи те, що між зустрічними смугами руху на бульварі Тараса Шевченка значна відстань регулювальник фізично не міг регулювати рух з обох боків бульвару. Таму водій, виконавши команду регулювальника, який перебував перед ним, під'їхавши до стоп - лінії перед перетином наступної смуги руху, повинен керуватися наявними на цій ділянці дороги знаками та відповідними правилами дорожнього руху.

Відповідно до зазначеної довідки та фотокарток, перед перетином дороги, де автомобілі рухаються справа від тих, які перетинають бульвар по вул. Пушкінській встановлено два знаки «СТОП»: 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», тобто забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 стоп - лінія, та необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою; а також знак 5.62 - місце зупинка транспортного засобу під час дії забороненого сигналу світлофора (регулювальника) чи перед залізничним переїздом, рух через який регулюється світлофорами.

Проте ОСОБА_2, проїхавши повз регулювальника і наблизившись до ділянки перехрестя вул. Пушкінської та бульвару Тараса Шевченка, по якому транспортні засоби рухаються справа від нього, де фактично рух був нерегульований, не зупинився та не пропустив автомобіль «Лексус», який рухався праворуч, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Ця обставина підтверджується відеозаписом з відеореєстратора транспортного засобу, який рухався позаду автомобіля «Лексус».

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що саме у зв'язку з невідповідністю дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 16.11 ПДР України відбулося зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження. Відтак підстав для скасування постанови суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун