Провадження № 3/201/5039/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Шелестов К.О., з секретарем: Разумняк К.П., за участю: прокурора - Мануйленко І.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника - адвоката Захарової Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Національного агентства з питань запобігання корупції, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Івахи Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, притягнутого за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою Національного агентства з питань запобігання корупції 21 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 33-04/464 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ДРПВІ «Дніпродіпроводгосп», користуючись наданими йому службовими повноваженнями щодо призначення та звільнення працівників ДРПВІ «Дніпродіпроводгосп», маючи приватний інтерес, який полягав у бажанні забезпечити роботою близьку особу (дружину) та покращити матеріальне становище своєї сім'ї, не вживши заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів та прийняв рішення в умовах конфлікту інтересів, а саме: видав наказ від 13.07.2017 року № 21/к про призначення своєї дружини ОСОБА_3 на посаду диспетчера автотранспортного відділу із встановленням режиму роботи з неповним робочим днем з оплатою пропорційно відпрацьованому часу від окладу диспетчера згідно зі штатним розписом з 01.08.2017 року, чим порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою НАЗК за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Вищевказана справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, стосовно ОСОБА_1, надійшла на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Національного агентства з питань запобігання корупції 29 листопада 2018 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, не визнав та просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Захисник - адвокат Захарова Г.В. просила суд закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також посилалась на пропущення строку притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні звертав увагу суду на те, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на даний час не сплинув, підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення немає, у зв'язку із чим, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і її захисника, а також прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до таких правових висновків.

Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, займаючи посаду директора Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп», 13 липня 2017 року своїм наказом № 21/к призначив дружину ОСОБА_3 на посаду диспетчера автотранспортного відділу із встановленням режиму роботи з неповним робочим днем з оплатою пропорційно відпрацьованому часу від окладу диспетчера згідно зі штатним розписом з 01.08.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

При цьому, згідно наданих суду матеріалів справи, факт інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було виявлено уповноваженими посадовими особами Національного агентства з питань запобігання корупції 03 вересня 2018 року після отримання листа за вих. № 306 від 31.08.2018 року, за підписом директора Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп» ОСОБА_4 разом із запитуваними документами, які стосуються діяльності попереднього директора зазначеного інституту ОСОБА_1 і прийнятих останнім рішень, в тому числі, про призначення своєї дружини ОСОБА_3 на посаду диспетчера автотранспортного відділу із встановленням режиму роботи з неповним робочим днем з оплатою пропорційно відпрацьованому часу від окладу диспетчера.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частиною третьою ст. 38 КУпАП також передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення), за винятком справ про адміністративні правопорушення, які відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді), та за якими такий строк становить три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, а щодо правопорушень, пов'язаних з корупцією, три місяці з дня їх виявлення, але не пізніше двох років з дня їх вчинення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вимогами ч. 3 ст. 38 КУпАП в частині строку притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачено два різні такі строки, загальний - два роки з моменту вчинення адміністративного, та спеціальний - три місяці з моменту його виявлення, який може бути застосований лише у межах загального строку, тобто до спливу двох років з моменту вчинення адміністративного правопорушення, сплив якого є безумовною підставою для застосування положення вказаної норми права.

Крім того, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов'язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб'єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в Рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) зазначено про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, враховуючи, що з моменту виявлення посадовими особами Національного агентства з питань запобігання корупції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: 03 вересня 2018 року, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП, тримісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності минув, розпочате провадження у цій справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП, ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадженням - закрити, у зв'язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: К.О. Шелестов