Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2863/18 Головуючий у 1-й інст. Костенко С. М.
Категорія ст. 483 МКУкраїни Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА
31 травня 2018 року м.Житомир
Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В. з участю секретаря Воробей Д.О., апелянта ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, представника митниці ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України щодо
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн.
Під час проведення митного контролю виникла підозра щодо надання ОСОБА_1 підробленого доручення на транспортний засіб.
Внаслідок чого, митницею зроблено запит до нотаріуса та отримано офіційну відповідь, що вказане доручення ОСОБА_1 не видавалося.
Зазначені обставини за висновками суду мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України, а саме дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення підроблених документів.
Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.
В обґрунтування посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справам доказам.
Зазначає, що доручення на право тимчасового користування автомобілем він отримав від власника автомобіля. Про те, що дане доручення підроблене не знав, таке не оформляв. Вказує на відсутність у нього умислу на порушення митного законодавства.
Вказує, що судом не взято до уваги, те що відсутнє рішення суду, яке підтверджує підробку довіреності польського нотаріуса. Без такого рішення суду юридично неможливо стверджувати, що вона є підробленою. Адже підробка документу може бути встановлена лише відповідним рішенням суду.
Таким чином, на момент розгляду справи не встановлено засіб вчинення правопорушення наявність підробленого документу. Отже не встановлено обєктивну сторону правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Житомирської митниці ДФС, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Згідно ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.
На переконання апеляційної суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дані вимоги законодавства не дотримано, а висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є передчасним, оскільки такий зроблено на підставі неповно зібраних доказів у справі, внаслідок чого неможливо зробити переконливий висновок про його винуватість у порушенні вказаних митних правил.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу, в оскаржуваній постанові формально виклав фабулу правопорушення, яке зазначено у протоколі про порушення митних правил та перелік матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, при цьому, достовірно не встанови,в хто є власником транспортного засобу, чи зареєстрований він у встановленому порядку у ОСОБА_5, чи не перебуває цей транспортний засіб у розшуку та чи є в дійсності довіреність, яку ОСОБА_1 надав митним органам підробленою.
Як передбачено ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, у якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
Законодавством України, а саме ч.4 ст. 250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність.
Органом доходів і зборів не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_1 та справжності його підпису на цьому дорученні, не зясовано чи відповідає це доручення законодавству ОСОБА_5: умови вчинення вказаної нотаріальної дії з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 (місце де може вчинятись нотаріальна дія, присутність особи, якій надається доручення, тощо), а також чи здійснюється реєстрація вказаної нотаріальної дії у відповідних державних реєстрах.
Фактично висновки суду про подання ОСОБА_1 органу доходів і зборів, як підстави для переміщення підроблених документів ґрунтується на електронному листі нотаріуса ОСОБА_6 адресованого у Державну фіскальну службу України Житомирська митниця, який не можна визнати переконливим доказом, що свідчить про підробку доручення, враховуючи, що він отриманий не від компетентного органу держави, в порядку визначеному в Угоді між Урядом України і Урядом ОСОБА_5 «Про співробітництво і взаємодопомогу у митних справах», що брала чинності в 1996 році.
У вказаній відповіді, яка не являється офіційним документом, зазначено про відсутність підпису нотаріуса та наявність круглої печатки та фірмового графічного дизайну та змісту, що він використовує щодня, також в ній зазначено, що дані в дозволі на використання вказаного транспортного засобу підроблені. Автор листа послався на неможливість надання іншої інформації з вищевказаного предмету без згоди компетентного суду.
Вказана відповідь, в категоричній формі не дає можливості встановити чи є вона підробленою, чи можливо видана нотаріусом з порушеннями встановленого порядку.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Житомирської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил та судом першої інстанції при прийнятті рішення не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи. Належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була, що залишено поза увагою судом першої інстанції, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є передчасним.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, належним чином не встановлена, оскільки, відсутні переконливі докази цього.
За таких обставин, з врахуванням доводів апеляційної скарги, постанова судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2018 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України - скасувати, та закрити провадження за відсутністю в його діях а складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_7