Справа № 409/719/18
Провадження №3/409/125/18
П О С Т А Н О В А

"31" травня 2018 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Третяк О.Г., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого, мешкає за адресою: вул. Широкіна, буд. 20 с. Мирне Луганської області, водійське посвідчення ВХХ 847575 від 07.07.2015 року,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення БД№142496 від 07.04.2018 року, ОСОБА_2 о 02-05 годині по вул.Сметаніна, 6 м.Сєвєродонецьк Луганської області керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп"яніння (запах плкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці). Відмовився від проходження медичного огляду технічним засобом "Драгер" та медичного огляду у медичному закладі в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п.2.5. ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав свою провину та пояснив, що 07.04.2018 року він на автомобілі ВАЗ-211120 їздив до м.Сєвєродонецьк Луганської області до своєї дівчини з якою він зустрічається. О 23-00 годині він приїхав до неї, вона вийшла і вони поїхали до магазину купити продукти харчування та спиртне. У м.Сєвєродонецьк вони зняли квартиру по вул.Сметаніна та після магазину поїхали туди. Автомобіль він поставив на зупинку, неподалік госпіталю та їхньої квартири. В квартирі вони вживали спиртне, після він згадав, що в автомобілі залишилось шампанське та вони вирішили піти та його забрати. Він був у халаті та в капцях. Потім разом з дівчиною він сів до автомобіля та продовжив там вживати спиртне, слухати музику. Однак автомобілем він не керував. Після до нього під"їхали співробітники поліції, сказали що він вживав спиртне та керував транспортним засобом, забрали посвідчення водія, пропонували пройти тестування на алкоголь "Драгером" або проїхати до лікарні. Він відмовився це робити, бо не керував транспортним засобом, а тільки сидів у ньому. Просить провадження у справі закрити, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що поліцейський ОСОБА_3 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначає, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, однак, на відеозаписі, який був переглянутий судом видно, що транспортний засіб не рухався, тому ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп"яніння, бо не керував автомобілем і не є водієм. Також зазначає, що поліцейським не було виконано вимоги ст.265-2 КУпАП про відсторонення від керування транспортним засобом особи, що знаходилась у стані алкогольного сп"яніння та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп"яніння, шляхом затримання транспортного засобу. Просить справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП та винести окрему ухвалу, якою зобов"язати орган поліції провести заняття з поліцейським як саме потрібно складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є дівчиною ОСОБА_2. Дійсно 07.04.2018 року він приїздив до неї в м.Сєвєродонецьк Луганської області, де вони зняли квартиру по вул.Сметаніна, бо вона проживає у гуртожитку з подругою. Увечері вони їздили до магазину АТБ, купували продукти харчування та спиртне. Після чого повернулися до квартири, де вживали спиртне. Після, ОСОБА_2, згадав, що в автомобілі залишилось шампанське та вони пішли за ним. Сіли в автомобіль, продовжили вживати спиртне, слухали музику. Автомобіль не рухався. До них під"їхали поліцейські, звинуватили ОСОБА_2, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп"яніння. Просили пройти медичний огляд, ОСОБА_2 відмовився це зробити.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, відеозапис, приходить до наступного.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_2 07.04.2018 року о 02.05 годині, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння та пройти тестування на алкоголь технічним засобом "Драгер".

Однак, відповідно до відеозаписів від 07.04.2018 року автомобіль НОМЕР_1 в якому перебував ОСОБА_7 не рухався, що не протирічить показанням свідка ОСОБА_4 надані в судовому засіданні. Показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, доводять тільки відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп"яніння.

Згідно з п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_8 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «ОСОБА_6 проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Одночасно суд зазначає, що поліцейським ОСОБА_3 було порушено вимоги ст.265-2 КУпАП, а саме: у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч.1,2,3 і 4 ст. 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, особа, яка керувала транспортним засобом взагалі не була позбавлена керування транспортним засобом, шляхом його затримання, хоча працівник поліції підозрював ОСОБА_2 у вживанні алкоголю, однак не відсторонив його від керування.

Відповідно до листа заступника міністра Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15.02.2018 року відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці, і проведення такого огляду, затвердженог опостановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, огляд з метою виявлення стану алкогольного, нарктотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводиться, зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. При цьому на сьогодні відсутній перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Держспоживстандартом (правонаступником якого є Мінекономрозвитку), також Мінекономрозвитком не застверджено такого переліку. Тобто поліцейські не мали права пропонувати ОСОБА_7 пройти тестування на алкоголь технічним пристроєм ДРАГЕР, який не було дозволено використовувати Мінекономрозвитком.

Таким чином, в судовому засіданні не знайдено доказів, винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Тому у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 283-284 Кодексу України Про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушенняу відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП .

Винести окрему ухвалу в якій вказати про порушення, які виникли при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області ОСОБА_9

.