АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/774/779/18 Головуючий у 1-й інстанції - Мельниченко С.П.
Справа № 201/5376/18 Суддя-доповідач - Джерелейко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та її представника - адвоката ОСОБА_4, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 та його захисника Андрієнка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на п'ять діб, та стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 352 гривні 40 копійок.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 18 травня 2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 здійснив хуліганські дії за адресою: пров.Добровольців,10 в м. Дніпрі, а саме: демонстрував статеві органи в громадському місці, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції, а провадження у справі закрити.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що постанова судді ухвалена незаконно, оскільки суд при прийнятті свого рішення неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Вказує на те, що в матеріалах справи єдиним доказом нібито наявності факту дрібного хуліганства є пояснення потерпілої, які суперечили його поясненням, інших будь-яких доказів наявності його вини матеріали справи не містять, а протокол про адміністративне правопорушення було складено виключно зі слів потерпілої та з порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року за № 1376.

В протоколі про адміністративне правопорушення в графі «частина статті» зазначена цифра, яка потім закреслена; в графі «свідки», «потерпілий»

відсутні будь-які дані стосовно осіб, тільки стоїть « - », але під час розгляду справи в суді було допитано в якості свідка потерпілу, про яку в протоколі нічного не зазначено.

Також під час розгляду справи в суді було допитано в якості свідка одного зі співробітників поліції та його пояснення взагалі відрізняються від даних, які були зазначені співробітниками поліції в рапорті, тобто було зазначено, що вони його сфотографували та показали потерпілій, яка нібито його впізнала, а в рапорті зазначено, що поліцейський показував потерпілій мешканців та зайшовши до кім. 639, потерпіла одразу вказала на нього.

Більше того, в рапорті зазначено нібито час, в який сталось дрібне хуліганство - 12 година 00 хвилин 18 травня 2018 року, а в поясненнях, які були надані потерпілою зазначено час - близько 11 години 30 хвилин, при цьому, в протоколі про прийняття заяви про вчинене правопорушення, в графі «обставини справи» зазначено час - 14 година 30 хвилин, а також в цій графі взагалі зазначено інше місце, під час якого нібито було здійснено дрібне хуліганство, а саме: в під'їзді, а не між поверхами як зазначено в інших поясненнях.

Крім того, в матеріалах справи містяться його пояснення, де він зазначив, що вважає себе не винним, оскільки не вчиняв дрібного хуліганства, але у відділку поліції на нього було здійснено тиск, внаслідок чого він змушений був підписати пояснення, де визнав себе винним.

Вважає, що судом не були враховані характеристики з місця роботи і місця проживання, та необґрунтовано було застосовано винятковий вид адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, а також не зазначено, чому не можливо було застосувати інші види адміністративних стягнень.

Посилається на те, що справу щодо нього судом було розглянуто протягом місяця, тобто в порушення вимог абз. 2 ст. 277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 КУпАП, розглядаються протягом доби.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 та його захисник Андрієнко С.В. просили задовольнити апеляційну скаргу.

В судовому засіданні апеляційного суду законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думку сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені вимоги закону суд першої інстанції не виконав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про неправильне застосування норми матеріального права заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, належним чином не з'ясовано обставини та необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5

Суд, встановивши, що дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто образливе чіпляння до громадян, що порушило спокій громадян, вийшов за межі обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, допустивши порушення ст.279 КУпАП щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Приймаючи відповідно до ст.294 КУпАП нову постанову, суд апеляційної інстанції виходить з того, що з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 слідує, що в ньому не викладено всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме: відсутнє посилання на те, під які дії, передбачені ст.173 КУпАП підпадає інкриміноване ОСОБА_5 діяння- образливе чіпляння до громадян чи інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв»язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини.

Отже, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 , передбачене ст.173 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є.Джерелейко