Справа 729/401/18
3/729/127/18 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І,

за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши в приміщенні Бобровицького районного суду адмінматеріали, що надійшли з Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 17, с. Мирне Бобровицький район Чернігівська область, -

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно даних адміністративного протоколу, 17.03.2018 о 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 на а/д Ніжин-Бобровиця-Нова ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI н.з. СВ2348ВА при зустрічному розїзді не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 111930 н.з. СВ0318АР під керуванням ОСОБА_3, який рухався на зустріч, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.3 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що 17.03.2018 о 12 год. 15 хв. він їхав автомобілем Mercedes-Benz Sprinter на від населеного пункту Мирне до Бобровиці. Виїхавши на дорогу ОСОБА_2 Бобровиця і проїхавши близько 1 км сталося зіткнення з автомобілем Калина СВ03-18АР. Він слідував за фурою зі швидкістю 40 км/год, між ним та фурою була відстань приблизно 100 метрів, боковий вітер з права та ліва зіймав хуртелицю зі снігом, чим створював погану видимість. У цей час машина, яка слідувала з Бобровиці вискочила із-за фури і виїхала на зустрічну смугу руху, де і скоїла наїзд на його авто. Він намагався уникнути зіткнення, скеровуючи свій транспортний засіб більш правіше, але уникнути зіткнення не вдалося. Він вважає, що в даній ДТП не винен, оскільки зіткнення транспортних засобів відбулося на його стороні руху. Частина дороги іншого учасника ДТП була заметена снігом, чим утруднювала рух, тому ОСОБА_3 був змушений виїхати на його сторону руху, а після зіткнення транспортних засобі заїхав у сніг.

У судовому засіданні допитаний в якості свідка інший учасник ДТП ОСОБА_3 показав, що 17.03.2018 приблизно о 12 годині він їхав автомобілем НОМЕР_1 з м. Бобровиця в напрямку с. Мирне з мінімальною швидкістю через погодні умови. У зустрічному напрямку їхав вантажний автомобіль (фура). Розминувшись із фурою, він продовжував рухатися по своїй полосі руху. Виїхати на зустрічну полосу як вказує водій "Мерседеса" через габарити фури він не міг, а після того як розминувся з нею взагалі такої потреби в нього не було. Щоб уникнути зіткнення, він почав скеровувати автомобіль вправо на обочину і йому майже вдалося, проте автомобіль "Мерседес" все ж таки зачепив його. У той день був сніг, погана видимість. Дорога була почищена, але не посипана. Після того як сталося ДТП водій автомобіля вибачався за те, що сталося та пояснив, що через погані погодні умови та великі габарити фури не помітив, що назустріч рухається автомобіль. Пропонував не викликати поліцію, розійтись і щоб кожен ремонтував автомобіль самостійно. Проте він не погодився та викликав поліцію.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4, який складав схему ДТП та оформляв протокол про адмінправопорушення пояснив, що прибувши на місце ДТП були заслухані пояснення обох водіїв. Місце зіткнення встановити не вдалося, тому воно відмічене на схемі, відповідно до пояснень водіїв. Визначити хто з них винен на місці було неможливо, так як осип від автомобілів була в двох місцях. Тому протоколи були складені відносно двох водіїв. У той день йшов сніг, дорога була частково очищена, але не посипана. Він вважає, що в даній ДТП є також і вина іншого учасника ДТП ОСОБА_3 Враховуючи те, що місце зіткнення встановити не удалося, тому протокол на ОСОБА_1 базується тільки на показах іншого учасника ДТП ОСОБА_5

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративний протокол та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення з таких підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 13.3 ПДР України, згідно з яким водій повинен під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції Україниюридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Досліджуючи всі докази у даній адміністративній справі, у тому числі і адміністративний матеріал відносно ОСОБА_3, згідно даних якого адміністративний протокол відносно нього закритий за відсутністю складу в його діях правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп, об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що ОСОБА_1 при зустрічному роз'їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ під керуванням ОСОБА_3 в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до схеми доданої до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, місце зіткнення транспортних засобів не встановлено, а зазначено тільки зі слів учасників ДТП. Допитані в судовому засіданні як ОСОБА_1, так і інший учасник ДТП вказали місце дорожньо - транспортної пригоди так, як вказано на схемі. Місце зіткнення транспортних засобів не встановлено також і в постанові суду відносно ОСОБА_3

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ст. 62 Конституції України ).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП ).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням ч. 3 ст.62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 в порушення п. 13.3 ПДР України, виїхав на зустрічну смугу руху, і з його вини сталося ДТП. Протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом скоєння адміністративного правопорушення, інших доказів вини ОСОБА_1 судом не встановлено.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти діб.

Суддя В.І. Бойко