ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю

прокурора Вікарука Ю.Ю.

особи, відносно якої складено протокол

ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, одружена, тимчасово не працює

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП .

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення за №0900185 від 22 жовтня 2018 року, ОСОБА_1, будучи особою, яка припинила діяльність повязану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування або іншу діяльність, зазначену у пп. «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме у березні 2017 року звільняючись з посади головного спеціаліста управління квартирного обліку та нерухомого майна Тернопільської міської ради та відповідно до підпункту «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, без поважних причин, несвоєчасно, а саме 07 квітня 2018 року подала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення такої діяльності за минулий рік( надалі Декларація).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник ОСОБА_2 заявили клопотання про повернення матеріалів справи для належного оформлення.

Вказали, що у примірнику протоколу, який отримала ОСОБА_1 допущено ряд порушень, зокрема: відсутня дата складення протоколу (ст. 1 протоколу), фактична дата виявлення правопорушення (ст. 5 протоколу, абз.8); відсутні відомості щодо найменування суду до якого надсилаються дані матеріали справи ( ст. 7 протоколу); діяння ОСОБА_1, яка зазначені у фабулі протоколу, помилково кваліфіковано за ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, протокол складено особою, яка не має на це повноважень. Посилаючись на наведене, просили задовольнити клопотання.

ОСОБА_1 суду пояснила, що письмові пояснення щодо інкримінованих їй діянь надавала 05 вересня 2018 року. У подальшому, 19 жовтня 2018 року була викликана у відповідних орган внутрішніх справ для складення протоколу, і саме 19 жовтня 2018 року у її присутності був складений даний протокол, підписаний нею та вручений їй. 22 жовтня 2018 року будь-який протокол у її присутності не складався та не оформлявся.

Прокурор Вікарук Ю.Ю. протокол підтримав та пояснив, що на розгляд до суду направлений саме протокол за № 0900185 від 22 жовтня 2018 року, який складений з дотриманням вимог Закону та уповноваженою на те особою.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не відповідають вимогам Закону, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративні правопорушення вирішує серед інших такі питання - чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з вимогами п.п. 4,7 ,10 Розділу 2 Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого рішенням НАЗК від 09 червня 2016 року № 5( далі Порядок), з подальшими змінами, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові уповноваженої особи Національного агентства, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; наявність чи відсутність пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені статтями 55,56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто судом у строки, визначені статтею 277КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, положеннями ст. 257 КУпАП встановлено, що особа, яка склала протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, одночасно з надісланням його до суду надсилає органу державної влади, органу місцевого самоврядування, керівникові підприємства, установи чи організації, де працює особа, яка притягається до відповідальності, повідомлення про складення протоколу із зазначенням характеру вчиненого правопорушення та норми закону, яку порушено.

Аналогічні положення закріпленні у Порядку.

Судом встановлено, що при оформленні даного адміністративного матеріалу старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшим капітаном поліції ОСОБА_3 допущено ряд недоліків.

Так, у другому примірнику протоколу, який вручений ОСОБА_1 відсутня дата складення протоколу (ст. 1 протоколу), фактична дата виявлення правопорушення (ст. 5 протоколу, абз.8); відсутні відомості щодо найменування суду до якого надсилаються дані матеріали справи (ст. 7 протоколу), які в силу вимог Закону, які є обовязковими реквізитами протоколу.

Разом з тим, у протоколі, який надісланий до суду, зазначено дату складення протоколу та дату виявлення правопорушення - 22 жовтня 2018 року, а найменування суду «Тернопільський міськрайонний суд». У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що викликалась у поліцію для складення протоколу 19 жовтня 2018 року, коли і був складений даний протокол та вручений їй особисто. 22 жовтня 2018 року будь-якого протоколу складено не було.

Відповідно до положень п.9 Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції затвердженого рішенням НАЗК від 09 червня 2016 року № 5, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на розгляд його справи незалежним та безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є порушенням права на захист через те, що особа позбавлена можливості знати від якого звинувачення їй захищатися.

Згідно з вимогами п.п. «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування( п.п. в»).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Із змісту протоколу встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 була прийняла по посаду державного службовця чи посадової особи місцевого самоврядування, докази звільнення ОСОБА_1 з вказаної посади у березні 2017 року, прийняття присяги державного службовця та інші докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 є субєктом на якого поширюються вимоги ЗУ «Про запобігання корупції».

Крім того, в порушення вимог ст. 257 КУпАП в матеріалах справи відсутні докази направлення протоколу після його складення, особою, що його складала, керівникові підприємства, установи чи організації, де працювала чи працює особа, яка притягається до відповідальності, повідомлення про складення протоколу із зазначенням характеру вчиненого правопорушення та норми закону, яку порушено.

Разом з тим, до матеріалів справи, слід долучити документи на підтвердження того факту, що протокол складено уповноваженою на те посадовою особою.

Вищенаведені недоліки не можуть бути усунуті в судовому засіданні та позбавляють суд можливості прийняти справедливе та обєктивне рішення по даній справі.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до розяснень викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 13 від 25.05.98р. «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» у випадках складення протоколу без додержання вимог ст.256 КУпАП суддя зобов'язаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Враховуючи вищенаведене, з метою повного та обєктивного розгляду даної справи, вважаю, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідно направити до Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції для належного оформлення та усунення вищенаведених недоліків.

При цьому, слід врахувати, що не допускається внесення виправлень та додаткових записів після складення протоколу та підписання його особою.

Про всі доопрацювання матеріалів справи слід повідомити ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.33, 256 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознаками ч. 1 ст. 172-6 КУпАП направити до Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції для належного оформлення.

Враховуючи, що у випадку доведеності вини особи у вчиненні правопорушення, строки притягнення до відповідальності, що передбачені ст. 38 КУпАП обмежені, матеріали справи слід дооформити та направити на адресу суду у розумні строки.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя