Справа №705/4700/18
3/705/1851/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В., за участю: прокурора Родіка Р.О., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від управління захисту економіки в Черкаській області департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого помічником лісничого Собківського лісництва Державного підприємства «Уманське лісове господарство», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Уманського міськрайонного суду 06.11.2018 року надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП за № 705/4700/18 (3/705/1851/18).

06.11.2018р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказані матеріали адміністративної справи визначені для проведення судового провадження судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В. і матеріали справи судді фактично передані 06.11.2018 року.

Із протоколу про адміністративне правопорушення № ГР 306271 від 30.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_1, будучи помічником лісничого Собківського лісництва Державного підприємства «Уманське лісове господарство», будучи відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, 21.02.2018 року придбав у приватну власність обєкт рухомого майна - автомобіль «Opel Astra», 2008 року випуску, вартість якого на момент набуття у власність складала 181604 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2018 року (тобто суму 88 100 гривень), та в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону, без поважних причин, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

В протоколі вказано, що ОСОБА_1 у десятиденний строк після настання змін у його майновому становищі повинен був до 03.03.2018 року письмово повідомити НАЗК про такі суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування шляхом подання відповідного електронного повідомлення до реєстру через власний електронний кабінет.

Також, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 був попереджений щодо обмежень, які спрямовані на запобігання корупційним та повязаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка на поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю, що і підтвердила особистим підписом після ознайомлення.

В судовому засіданні прокурор Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_2 вважав, що матеріалами справи доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, тому просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказував, що будь-якого умислу в його діях не було, оскільки декларацію він подав, але із запізненням. ОСОБА_1 пояснив, що 20 лютого 2018 року він продав свою машину ВАЗ 2110 та 22 лютого 2018 року придбав у власність автомобіль ОСОБА_3, однак своєчасно не повідомив Нацагенство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані та не вніс зміни до декларації.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 257 КУпАП протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи та матеріали, прийшов до висновку, що особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, а також прокурором у судовому засіданні, не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

При цьому суддя враховує, що протокол про адміністративне правопорушення, який є одночасно доказом, згідно вимог статті 251 КУпАП, а також основним документом, в якому формулюються обставини адміністративного правопорушення і на підставі якого провадиться розгляд справи, повинен відповідати вимогам статті 256 КУпАП та не містити всякого роду сумнівів чи суперечностей і в ньому повинно бути зазначено анкетні дані особи відносно якої складено протокол відповідно до записів у документі на підставі якого було встановлено особу.

Зокрема, стаття 256 КУпАП визначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, зазначаються: місце його складення; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до висновку Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В аспекті цього питання необхідно розуміти, що використане словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Обовязок подання декларації виникає в осіб саме у звязку із зайняттям відповідної посади під час роботи або у звязку із звільненням.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена ксерокопія Наказу ДП «Уманське лісове господарство» №26-к від 06.05.2009 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 з 06.05.2009 року переведено на посаду помічника лісничого Собківського лісництва ДП «Уманське лісове господарство», тому він є посадовою особою державної лісової охорони та згідно п.п. «е» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України України «Про запобігання корупції» є субєктом на який поширюється дія цього Закону.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ГР 306271 від 30.10.2018 року, ОСОБА_1 21.02.2018 року придбав у приватну власність обєкт рухомого майна - автомобіль «Opel Astra», 2008 року випуску, вартість якого на момент набуття у власність складала 181604 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2018 року (тобто суму 88 100 гривень), провів його реєстрацію, проте несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП. Тобто, він повинен був повідомити НАЗК про такі суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування шляхом подання відповідного електронного повідомлення до реєстру через власний електронний кабінет у встановлені законодавством терміни, а подав відповідну декларацію лише 19.04.2018р.

При цьому, до протоколу не додано докази, які б підтверджували, який саме орган державної влади виявив факт не повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_1 та джерело походження документів а.с. 14-21 ( хто формував, коли, у звязку з чим тобто процесуальні моменти зібрання доказів та терміни).

Необхідність дотримання відповідної процедури, визначеної у Законі України «Про запобігання корупції», підтверджена позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 814/886/17).

Так, до протоколу долучено першу сторінку декларації з публічної веб-сторінки Єдиного державного реєстру декларацій. Однак, є незрозумілим походження такої роздруківки (ким і коли вона виконана), її відповідність даним, які офіційно розміщені на сайті НАЗК. Вказана роздруківка взагалі не є документом, який в розумінні статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, суддя звертає увагу на те, що при виявленні факту можливої наявності правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, не було дотримано, порядок, визначений у Законі України «Про запобігання корупції». Стаття 11 вказаного Закону визначає, що до повноважень Національного агентства належать: …8) здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; … 9) забезпечення ведення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або повязані з корупцією правопорушення;…

Стаття 49 Закону України «Про запобігання корупції» визначає, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобовязані перевіряти факт подання субєктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку. Національне агентство перевіряє факт подання відповідно до цього Закону декларацій особами, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону. Якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого субєкта про факт неподання декларації, і субєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону. Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним субєктом декларування.

Тобто, Закон України «Про запобігання корупції» наділив правом ініціювання перевірки повідомлення про зміну майнового стану, в даному випадку, орган поліції, який і повинен був перевірити, чи повідомив про такі зміни ОСОБА_1 та термін подачі декларації про зміну майнового стану. Саму перевірку своєчасності подання декларації повинно проводити НАЗК, яке, в разі виявлення порушень, і повинно було інформувати спеціально уповноваженого субєкта у сфері протидії корупції, для подальшого реагування згідно вимог законодавства України.

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Управління захисту економіки в Черкаській області департаменту захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці управління ДЗЕ НП України відповідно до п.4 розділу II «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017р., вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

З матеріалів справи не вбачається, що такий порядок був дотриманий, і на якій підставі відповідні перевірки проводились органами поліції та Національної поліції.

За таких обставин взагалі не може йти мова про несвоєчасне подання декларації про зміну майнового стану, що є обовязковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 22.05.2017 року №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такої декларації.

Пункт 1 частини 1 ст.247 КУпАП визначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України. Ст.17Закону України № 3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи те, що матеріалами справи та у судовому засіданні не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, справа підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.276, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, щодо якої її винесено, а також прокурором, виключно у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя Ю.В. Мазуренко