КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/109/2018 Суддя у першій інстанції: Шапутько С.В
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та іншого учасника ДТП ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_4, на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП - закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги захисник вважає оскаржувану постанову незаконною, безпідставною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.252 КУпАП України, не дослідив всебічно, повно і об'єктивно всі обставини справи в їх сукупності, невірно дав оцінку наявним доказам, а тому прийшов до неправильних висновків про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також, апелянт вказує на те, що зазначені в постанові обставини події не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, оскільки насправді дорожньо-транспортна пригода відбулася за наступних обставин: водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Генерала Алмазова (Кутузова), з боку бул. Л.Українки, на регульованому перехресті здійснював поворот ліворуч, на вул. Арсенальну, при цьому не надав дорогу автомобілю «Мерседес» реєстраційний № НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_4, який рухався по вул. Генерала Алмазова в зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів «Ленд Ровер» та «Мерседес», після чого некерований автомобіль «Мерседес» зіткнувся ще з двома попутними автомобілями.

Крім того, на переконання сторони захисту, суд першої інстанції послався, як на доказ вини ОСОБА_4- на протокол БД №422762, при цьому не надав оцінку тому, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП оскільки у ньому не зазначено прізвища, ім'я та по-батькові особи, яка склала протокол, разом з тим зазначена у протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, а тому цей протокол не може бути належним доказом у цій справі.

Також, захисник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевий суд, заслухавши покази водія ОСОБА_5, про те, що: «він рухався по вул. Кутузова і здійснював поворот на вул. Арсенальна, проїхав до середини перехрестя та оскільки був затор, дочекався коли перехрестя звільниться. Коли крайній лівий та середній ряди зі сторони вул. Кутузова зупинились, продовжив рух на вул. Арсенальна, тобто закінчував проїзд перехрестя. В цей час з крайньої правої смуги на великій швидкості виїхав автомобіль Мерседес під керуванням водія ОСОБА_4 та відбулось зіткнення», невірно надав їм оцінку, а саме не врахував, що ОСОБА_5 рухався на зустріч ОСОБА_4, а не із конфліктного напрямку перехрестя від центру «Готово», тому він повинен був надати дорогу зустрічному транспорту.

Так само, на переконання сторони захисту, місцевий суд, заслухавши покази водія ОСОБА_8 про те, що: «вона стояла в заторі на перехресті вул. Кутузова та вул. Арсенальної та мала на меті рухатись в сторону бул. Лесі Українки, в цей час відчула удар в праву бокову сторону свого автомобіля. На перехрестя виїжджала на зелений сигнал світлофора, проте рух був уповільнений в наслідок &q?ув;затору», також невірно надав їм оцінку, оскільки ці пояснення підтверджують той факт, що ДТП відбулося у фазу роботи світлофора коли для ОСОБА_4 горів зелений сигнал, а не в момент зміни червоного сигналу на зелений, за таких умов ці пояснення, на думку апелянта, підтверджують невинуватість саме ОСОБА_4

Також, захисник вказує на те, що суд першої інстанції, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що: «він рухався пішки по вул. Кутузова в напрямку метро та підійшовши до перехрестя із вул. Арсенальною зупинився, оскільки горів червоний сигнал світлофора. Зазначив, що автомобілі, які рухались з вул. Кутузова до бул. Лесі Українки також зупинились, оскільки для них також загорівся червоний сигнал світлофора. В цей час автомобіль Мерседес з іноземними номерними знаками виїхав на перехрестя на великій швидкості з крайньої правої сторони та здійснив зіткнення з автомобілем Ленд Ровер, який закінчував проїзд перехрестя. Від удару автомобіль Мерседес НОМЕР_6 відкинуло на автомобіль Тойота, який в свої чергу здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес чорного кольору», не надав оцінки тому, що покази свідка взагалі суперечать циклограмі роботи світлофора, оскільки червоний сигнал для його напрямку вмикається, а по напрямку ОСОБА_4 ще 20 секунд горить зелений сигнал, тобто ці покази не спроможні з технічної точки зору, тому не можуть бути допустимим доказом у справі.

Крім того апелянт зазначає про те, що водій ОСОБА_4 міг порушити вимоги п.16.5 Правил дорожнього руху, тільки якщо би проїжджав перехрестя у момент перемикання світлофора із забороненого червоного сигналу на дозволяючий зелений сигнал світлофора. Однак ДТП відбулася у фазі роботи світлофора, коли ОСОБА_4 горів зелений сигнал, а якщо прийняти за вірне ту ситуацію, що ОСОБА_4 розпочинав рух на зелений сигнал, то ОСОБА_5 тим паче виїжджав на перехрестя на червоний сигнал, оскільки згідно циклограми роботи світлофора, зелений сигнал для їхніх напрямків вмикається одночасно, а ОСОБА_5 до місця зіткнення треба подолати набагато більшу відстань чим ОСОБА_4

Одночасно апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 05.01.2018 року. В обґрунтування поважності пропуску, встановленого законом строку захисник вказує на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав після її виготовлення, лише 12.01.2018 р., після чого 20.01.2018 р. на зазначену постанову до Печерського районного суду міста Києва рекомендованим листом була направлена апеляційна скарга, однак 05.04.2018 р. захиснику стало відомо, що постановою від 16.03.2018 р. Апеляційний суд міста Києва повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала. Таким чином, враховуючи те, що до ознайомлення із текстом оскаржуваної постанови, захисник не міг прийняти рішення про її незаконність і відповідно не міг подати апеляційну скаргу на цю постанову, свідчить про поважність причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки не залежали, а ні від волі захисника, а ні від волі ОСОБА_4

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника, пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_5, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про поновлення адвокату ОСОБА_3, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_4, строку на апеляційне оскарження, вважаю його таким, що має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин, з огляду на те, що копія постанови Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2018 року захисником була отримана лише 12.01.2018 р., що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 70), що перешкодило стороні захисту своєчасно звернутися з апеляційною скаргою у встановлений чинним законодавством строк.

Згідно ст. 280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Однак даних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме постанови суду першої інстанції, 12.09.2017 р. о 14-00 год. в м. Києві на перехресті вул. Кутузова та вул. Генерала Алмазова водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_6, при увімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, що завершував рух через перехрестя, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних автомобілів, від удару автомобіль Мерседес, державний номер НОМЕР_6, продовжив неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_3, який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес, державний номер НОМЕР_4, чим порушив п.16.5 Правих дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Так, згідно п.16.5. Правил дорожнього руху України у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Разом з тим з такими висновками місцевого суду не погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 на місці ДТП та в судовому засіданні давав послідовні аналогічні пояснення про те, що він, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_6, рухався по вул. Кутузова в бік бул. Л.України в другій смузі руху, потім перестроївшись крайню праву смугу, на дозволене зелене світло світлофора, перетинаючи перехрестя відчув удар в лівий бік, який відбувся в результаті зіткнення із автомобілем НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5, який рухаючись по вул. Генерала Алмазова (Кутузова), з боку бул.Л.Українки, на регульованому перехресті здійснював поворот ліворуч, на вул. Арсенальну, при цьому не надав дорогу автомобілю «Мерседес» реєстраційний № НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_4

Пояснення водія автомобіля MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_6, також підтверджуються висновком експертного автотехнічного дослідження по справі про адміністративне правопорушення №757/54932/17-п відносно ОСОБА_4 №2018-02-01 від 01.02.2018 р., проведеного судовим експертом ОСОБА_11

Так, у висновку судовий експерт зазначає про те, що за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення та враховуючи напрямок руху автомобілів LAND ROVER та MERCEDES-BENZ відносно елементів перехрестя, розташування зон контакту на цих автомобілях, із врахуванням взаємного напрямку утворення деформацій на їх деталях, що окреслюють зони взаємного контакту, тобто їх власне розташування у момент первинного контакту один відносно одного та елементів перехрестя, видно, що до моменту зіткнення між собою транспортні засоби - учасники досліджуваної пригоди взаємно наближалися за таким порядком: автомобіль LAND ROVER під керуванням водія ОСОБА_5 перед виїздом на перехрестя рухався по вул. Кутузова (вул. Генерала Алмазова), потім на зелений (дозвільний) сигнал світлофора по напрямку його руху виїхав на перехрестя та виконав маневр повороту наліво та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху для подальшого заїзду на вул. Арсенальну, а автомобіль MERCEDES-BENZ під керуванням водія ОСОБА_4 перед пригодою рухався у зустрічному напрямку по вул. Кутузова (вул. Генерала Алмазова) та виїхав на перехрестя з вул. Арсенальною на зелений (дозволяючий) сигнал світлофора по напрямку його руху.

Співвідношення даної дорожньої обстановки до вимог Правил дорожнього руху (ПДР) та у відповідності до наявних та виявлених обставин даної пригоди, що викладені вище, - у даній дорожній обстановці при виконанні на регульованому перехресті маневру повороту наліво водій автомобіля LAND ROVER ОСОБА_5 з технічної точки зору мав виконувати вимоги п.16.6 ПДР, в якому зазначено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. В свою чергу, у даній дорожній обстановці водій автомобіля MERCEDES-BENZ ОСОБА_4 з технічної точки зору при виникненні небезпеки для його руху, у вигляді здійснюючого виїзду на його смугу руху іншого автомобіля - LAND ROVER, мав діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Таким чином, враховуючи обсяг наданих на дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення - наявні та виявлені обставин даної пригоди вказують, що автомобіль LAND ROVER не є транспортним засобом, що завершує рух через перехрестя вул. Кутузова (вул. Генерала Алмазова) та вул. Арсенальної, а його рух є зміною дорожньої обстановки, яка загрожує безпеці дорожнього руху, тому, у даній дорожній обстановці з технічної точки зору вимоги п. 16.5 ПДР України не мають відношення до обставин даної пригоди та до дій водія автомобіля MERCEDES-BENZ ОСОБА_4, а натомість до обставин даної пригоди та до дій водія ОСОБА_4 мають пряме відношення вимоги п.12.3 ПДР України.

Вказані висновки судового експерта та пояснення водія ОСОБА_4, щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині до моменту зіткнення та на момент зіткнення також підтверджуються письмовими показаннями інших учасників ДТП ОСОБА_8 та ОСОБА_13, які пояснили, що рухалися по вул. Кутузова в напрямку бул. Л.Українки в заторі, тобто вони рухалися в попутному напрямку із автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням водія ОСОБА_4, та на момент зіткнення проїзжали перехрестя на зелене (дозвільне) світло світлофора.

Також, під час апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження висновки експерта, з якими в повній мірі погоджується і суд апеляційної інстанції, про те, що враховуючи розташування автомобіля MERCEDES-BENZ відносно елементів перехрестя в момент зіткнення з автомобілем LAND ROVER, траєкторія і напрямок руху останнього відносно робочого місця водія ОСОБА_4, розташування місця зіткнення на автомобілі MERCEDES-BENZ - поза межами прямого поля зору водія (ураховуючи фотознімки його пошкоджень місце розташування контактних деформацій на кузові автомобіля MERCEDES BENZ, що мають відношення до зіткнення з автомобілем LAND ROVER, знаходиться на лівій середній та задній боковій частині кузова, а відтак поза межами прямого поля зору водія ОСОБА_4.), вказує на короткотривалий час небезпеки для руху водію автомобіля MERCEDES-BENZ, а відтак водій автомобіля MERCEDES BENZ ОСОБА_4 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення автомобіля LAND ROVER із своїм транспортним засобом, таким чином приймаючи до уваги наявні та виявлені обставин даної пригоди, наявність у водія автомобіля LAND ROVER технічної можливості попередити дане зіткнення шляхом виконання вимог ПДР, а також характер контактної взаємодії автомобілів LAND ROVER та MERCEDES-BENZ - у даній дорожній обстановці з технічної точки зору рух автомобіля LAND ROVER не узгоджується з вимогами п.16.6 ПДР. Ці підстави свідчать про те, що дії водія автомобіля LAND ROVER ОСОБА_5 з технічної точки зору не відповідали вимогам п.16.6 ПДР. В свою чергу, у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля MERCEDES-BENZ ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 12.3. ПДР України, які є стосовно конкретних обставин даної пригоди.

Вказані дані спростовують посилання в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду про порушення водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, зокрема і п. 16.5 Правил дорожнього руху України, його винність в скоєнні ДТП вирішена на підставі суперечливих доказів, яким суд не дав належної оцінки, а також не врахував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, слід погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що судове провадження у справі проведено з порушенням вимог ст. 245 КУпАП і суд обмежився тільки перерахуванням доказів, що містяться у справі, але не дав їм належної оцінки, не звернув уваги на їх суперечливість та відсутність в матеріалах справи документальних даних, які б спростовували ці розбіжності в доказах.

Враховуючи викладене, постанова суду є незаконною, необґрунтованою і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката ОСОБА_3, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне провадження постанови Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_3, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 05 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП - закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В.Фрич