Номер провадження: 33/785/1857/18
Номер справи місцевого суду: 504/1333/18
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Копачі Чорнобильського району Київської області, громадянки України, ФОП ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ІПН-НОМЕР_1, за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352,40 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на необґрунтованість та незаконність постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року просила її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП закрити за відсутністю складу такого правопорушення.

У призначене судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явилася, була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в апеляційному суді (а.с.47), тому розгляд справи, згідно ч.6 ст. 294 КУпАП, проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2, як ФОП ОСОБА_2, порушила законодавство про працю у ФОП ОСОБА_2, відносно найманих працівників в період з листопада 2017 року по березень 2018 року, що засвідчено актом перевірки від 13.03.2018 року №ОД27/146/АВ відповідальність за що передбачено ч. 3 ст. 41 КУпАП України.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконанні в повному обсязі.

Так, положеннями ч.3 ст.41 КУпАП встановлено відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи та були досліджені в суді першої інстанції та повторно в суді апеляційної інстанції, саме: Протоколом про адміністративне правопорушення №ОД27/146/АВ/П/ПТ від 15.03.2018 року, Актом інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОД27/146/АВ від 13.03.2018 року, Актом про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 щодо дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин працівниками (найманими особами) від 20.11.2017 року.

Згідно зі ст. 251 КУпАП суду надані об'єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останню винною.

Отже, дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 41 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У суду апеляційної інстанції відсутні дані, які не досліджувалися районним судом та які можна було б прийняти на підтвердження доводів скарги.

Крім того, сама правопорушниця у судове засідання апеляційного суду не з'явилася, додаткових уточнень та доказів, які б підтверджували її невинуватість не надала.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Копачі Чорнобильського району Київської області, громадянки України, ФОП ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ІПН-НОМЕР_1, за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Т.В.Цюра