ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2614/18
Провадження № 3/210/1175/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 травня 2018 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, учениця 11-а класу Центрально-Міського ліцею, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу серії БД №424977, 14.03.2018 року о 08-30 годині на вул. Лермонтова в м. Кривий Ріг пішохід ОСОБА_3, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змінам, завчасно не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху раптово почала перебігати проїзну частину вул. Лермонтова в невстановленому для цього місці, на протилежний бік дороги, чим створила небезпеку для руху водію ОСОБА_4, внаслідок чого відбувся контакт між пішоходом ОСОБА_3 та автомобілем ВАЗ 21101, н.з. АЕ 4813 ІА під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки, а пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження. Адміністративний протокол складено відповідно до постанови про закриття кримінального провадження, винесеної від 27.04.2018 року.

Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 1.5, 4.7,.4.14 а, б Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

В судовому засіданні особа, що притягується до відповідальності, вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнала, оскільки вважала, що вина у скоєнні даного ДТП є обапільною з водієм, що керував транспортним засобом, який здійснив наїзд. Крім того пояснила, що 14.03.2018 року близько 08-30 годин вона на маршрутному таксі №286 приїхала на зупинку громадського транспорту «Ліцей», ця зупинка розташована навпроти її ліцею. Був світлий час доби, опадів не було, проїзна частина була вологою. ОСОБА_3 побачила дівчину на вигляд 12 років, яка перейшла половину дороги та стояла на середині. Вона вирішила також перетнути проїзжу частину навпроти зупинки «Ліцей», тому подивилась в обидва боки, транспорту не було, вона почала перебігати дорогу та в останню мить почула звук гальмування та побачила дві автівки, що рухалися зліва, після чого відбувся наїзд. Вона не добігла до центру дороги приблизно 1 метр. Від удару її закинуло на автомобіль ВАЗ, а потім відкинуло на проїзну частину. Спочатку водій, що скоїв наїзд, хотів її сам відвезти до лікарні, проте сторонні особи наполягали викликати швидку допомогу, яка її госпіталізувала. Вважає, що автомобіль ВАЗ їхав швидко, проте оцінити швидкість не може.

Законний представник висловив аналогічну позицію.

Як видно з матеріалів справи та пояснень учасників судового процесу, ані особа, що притягується до відповідальності, ані її законний представник не заперечували факту переходу особою, що притягується до відповідальності, проїжджої частини у невстановленому місці.

Особа, що притягується до відповідальності, у своїх поясненнях суду фактично підтвердила усі обставини щодо механізму наїзду, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та у раніше наданих нею свідченнях слідчому у кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд доходить до висновку про порушення особою, що притягується до відповідальності, вимог п.4.7 Правил дорожнього руху, згідно яких пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; вимог п.п. а,б,г п.4.14Правил дорожнього руху, згідно яких пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

Згідно ч.2 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать (зокрема) пішоходи.

За таких обставин, суд доходить до висновку про прямий причинний звязок між порушенням особи, що притягується до відповідальності, вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України та наслідками дорожньо-транспортною пригодою у вигляді наїзду на вказану особу автомобіля, який рухався по проїзній частині, внаслідок чого вищевказана особа отримала легкі тілесні ушкодження, а автомобіль-механічні пошкодження.

Питання наявності чи відсутності складу того чи іншого порушення Правил дорожнього руху України, або складу того чи іншого адміністративного правопорушення у діях водія вищевказаного транспортного засобу судом не вирішується, оскільки вказане питання виходить за межі розгляду даного адміністративного протоколу та у будь-кому випадку не впливає на кваліфікацію дій особи, що притягується до адміністративної відповідальності у даному провадженні.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з наступного:

Як встановлено з матеріалів справи, особа, що притягується до відповідальності, є неповнолітньою, яка досягла віку 16 років.

Згідно ч.2 ст.13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених (зокрема) статтями 121-127 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно ст.241 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:

1) зобов'язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;

2) попередження;

3) догана або сувора догана;

4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Враховуючи, що особа, яка притягується до відповідальності, є неповнолітньою, не має власних джерел дох оду, оскільки не працює, добросовісно поводила себе в судовому засіданні, надаючи повні пояснення по суті справи, суд вважає за можливе на підставі реч.2 ч.2 ст.13 КУпАП та ст.241 КУпАП застосувати до неї адміністративні заходи впливу у вигляді попередження.

Керуючись ст. ст. 34, 35, 41, 124, 245, 280, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до неї адміністративні заходи впливу у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: В. Є. Сільченко