Справа № 199/3351/18
ПОСТАНОВА

іменем України

22.05.2018 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, особи з інвалідністю І групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.05.2018 за ст. 173 КУпАП слідує, що 12.05.2018 о 00:05 годині ОСОБА_1, знаходячись поблизу будинку №30 по вул. Делегатській у м. Дніпрі, виражався нецензурною лайкою, чим ображав людську гідність та громадську мораль, а також порушував громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він має інвалідність першої групи у звязку з пересадкою серця і ніколи не порушує громадський порядок. 12.05.2018 о 00:05 годині він знаходився поблизу будинку № 30 по вул. Делегатській у м. Дніпрі, де автомобіль під його керуванням зупинили працівники патрульної поліції через те, що на автомобілі на горів задній габаритний сигнал. Після цього він на вимогу працівників поліції предявив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але працівник поліції почав вимагати передати свідоцтво в руки, на що він усно відмовив. Через його відмову працівники поліції почали заламувати йому руки та одягати кайданки. Він повідомив про те, що має хворобливий стан здоровя через пересадку серця, але працівники поліції на це не реагували та вели себе зухвало. Його затримали та доставили до відділу поліції. Через дії працівників патрульної поліції у нього погіршився стан здоровя, що було зафіксовано лікарями швидкої допомоги. Він не виражався нецензурно, не мав наміру вчиняти хуліганство та взагалі не порушував громадський спокій та порядок.

Вислухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ст. 173 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто згідно з диспозицією цієї статті дрібним хуліганством є умисні дії, внаслідок яких порушено громадський порядок та спокій громадян.

У справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини) Суд зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення свідків правопорушення та потерпілого від дій ОСОБА_1 немає. В той же час не зрозуміло, на чию адресу ОСОБА_1 висловлював нецензурно лайку та причини такої поведінки, якщо відсутні свідки чи потерпілі від дій ОСОБА_1, як і не зрозуміло чий спокій в такому разі був порушений.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 мав намір вчиняти дрібне хуліганство, тобто його обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, свого підтвердження не знайшло, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1за ст. 173 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко