Справа № 453/1261/17 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 33/783/288/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 рокуапеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2018 року,

з участю представника правопорушника

адвоката ОСОБА_3,

правопорушника ОСОБА_2,

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Згідно постанови судді Ярема І.І., 20 листопада 2017 року, приблизно о 01 год. 20 хв., у с. Мита, Сколівського району, Львівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», н.з. 701-65 ТС, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується актом огляду №185, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 покликається на те, що не пропустила строк апеляційного оскарження постанови суду від 15 лютого 2018 року, оскільки копію такої отримала 22 лютого 2018 року, про що свідчить її особистий підпис на заяві від 20 лютого 2018 року про видачу копії такої, відтак, апеляційна скарга подана 27 лютого 2018 року, тобто протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Вважає, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є такою, що не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та підлягає скасуванню.

Зазначає, що в постанові суддя посилається на те, що вина правопорушника доведена поясненнями самого ОСОБА_2, працівників поліції, свідків та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, що не відповідає обставинам, які були встановлені безпосередньо у судових засіданнях, що відбувались 12.01.2018 року, 31.01.2018 року, 07.02.2018 року та 14.02.2018 року із проведенням їх технічної фіксації.

Наголошує, що ОСОБА_2 неодноразово у своїх поясненнях стверджував про те, що 20 листопада 2017 року у с. Мита, Сколівського району, Львівської області, працівники не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, вимагаючи надати документи та сісти в автомобіль працівників поліції і таке підтверджується оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, однак в оскаржуваній постанові, суддя, спотворюючи пояснення останнього надані 12 січня 2018 року у судовому засіданні, зазначає, що правопорушник, ствердив про те, що йому, було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що він відмовився. Більш того, суддя вказав про те, що такі пояснення ОСОБА_2 були підтримані його захисниками - адвокатами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що спростовується звукозаписами судових засідань та наявним в матеріалах справи клопотанням про закриття провадження, в якому чітко вказано, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, натомість спричинили йому тілесні ушкодження у виді перелому V п'ясної кістки правої кістки зі зміщенням та синців, з приводу чого, відносно працівників поліції проводиться службове розслідування та відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 365 КК України.

Акцентує, що у медичному висновку №185 від 20 листопада 2017 року відсутні відомості про те, чим керувався лікар та яке біологічне середовище ОСОБА_2 (слини, сечі та змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчі і рук), було використане при дослідженні його на стан алкогольного спяніння.

Звертає увагу на те, що допитаний у судовому засіданні лікар КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» ОСОБА_5 пояснив, що саме він 20 листопада 2017 року проводив огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, і такий було проведено візуально, без пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою лабораторних досліджень, тобто при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 року дотримані не були. Лікар не відібрав зразки біологічного середовища, не провів жодного дослідження на стан алкогольного спяніння, не зазначив у висновку в чому полягали ознаки алкогольного спяніння.

Крім цього наголошує, що лікар ОСОБА_5 не проходив відповідної підготовки щодо визначення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Також акцентує, що у доданому до матеріалів справи висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 185 від 20 листопада 2017 року вказано, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, однак, не зазначено вмісту алкоголю в крові в проміле, що є необхідним для кваліфікації дій ОСОБА_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Покликається на те, що на місці вчинення правопорушення, протокол в присутності ОСОБА_2 не складався, що підтвердили працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні, пояснивши, що по причині відсутності свідків у нічну пору доби у с. Мита, Сколівського район у Львівської області.

Зазначає, що в протоколі свідками відмови проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння вказані лікарі КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які у с. Мита 20 листопада 2017 року о 01 год. 20 хв. не знаходились, а відповідно не могли засвідчити відмову ОСОБА_2 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Звертає увагу на необєктивність судді при розгляді справи та його упередженість, оскільки за наявності пояснень лікаря ОСОБА_5 в судовому засіданні про те, що він не пропонував ОСОБА_2 відібрати біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень і отримання певних результатів, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_2 пропонувалось здати біологічні зразки для визначення стану алкогольного сп'яніння, на що він відмовився.

Також акцентує, що лікар ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив про те, що в приміщенні КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» 20 листопада 2017 року о 02 год. 10 хв. він підписував лише скерування на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння та медичний висновок, а протокол у справі про адміністративне правопорушення не підписував, натомість, суддя в оскаржуваній постанові зазначив протилежне.

Свідок ОСОБА_9, який 20 листопада 2017 року робив ОСОБА_2 рентген кісті руки вказав, що жодних документів, зокрема протокол у справі про адміністративне правопорушення не підписував, а наявний у протоколі підпис йому не належить і даний документ він бачить вперше.

Вважає суперечливими свідчення працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Просить скасувати постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2018 року та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши виступ захисника правопорушника адвоката ОСОБА_3, пояснення правопорушника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону суддею місцевого суду дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні та визнаними судом достовірними і належними, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №035078/1016 від 20 листопада 2017 року; висновком №185 від 20 листопада 2017 року, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; поясненнями працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, чергового лікаря ОСОБА_5; оглянутим під час судового засідання в суді першої та апеляційної інстанцій відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги захисника правопорушника адвоката ОСОБА_3 такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення і приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, обравши стягнення, яке згідно ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відтак, постанова судді місцевого суду є законна та обґрунтована і суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_1

апеляційного суду

Львівської області