П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 06 липня 2018 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 06 липня 2018 року провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП закрите у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 27 березня 2017 року в 20 год. 05 хв. біля будинку № 12-в по вул. Бориспільській в м. Києві, керуючи автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_1, в порушення п.п. 2.10 (є), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Субару», номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Крім того, ОСОБА_2 27 березня 2017 року в 20 год. 05 хв., перебуваючи біля будинку № 12-в по вул. Бориспільській в м. Києві, вживав алкогольні напої після вчинення дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП). Перебуваючи з ознаками сп'яніння, від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.10 (є) ПДР України.

Суд закрив провадження у справі, оскільки на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП, а також просить визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що 27 березня 2017 року в 20 год. 00 хв. за його участі відбулася ДТП, після чого він сам особисто викликав патруль поліції. У зв'язку з тим, що на протязі трьох годин патрульна поліція не прибувала до місця ДТП, він пішов додому. Приблизно в 23 год. 30 хв. він прийшов до місця ДТП, де вже був інспектор поліції, який звинуватив його у вчиненні ДТП та вживанні алкогольних напоїв.

ОСОБА_2 зазначає, що заперечував проти звинувачення поліцейського, оскільки повідомив йому, що жодних алкогольних напоїв він не вживав. Апелянт звертає увагу на те, що бажав пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі для підтвердження того, що він не вживав алкогольних напоїв, проте поліцейські йому в цьому відмовили. Крім того, він зазначає, що в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я та акт огляду на стан сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейські порушили порядок проходження огляду на стан сп'яніння та вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що відеозапис, на який послався суд в постанові не є допустимим доказом, оскільки він не містить будь - яких фактичних даних про наявність обставин щодо вживання ним алкоголем після ДТП.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вважає, що ДТП сталася з вини ОСОБА_4, яка зупинила свій автомобіль на газоні та відчинила двері свого автомобіля таким чином, що унеможливила рух зустрічних транспортних засобів

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови суду, судом закрите провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за два правопорушення, а саме за порушення ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів та за порушення обов'язку у разі причетності до ДТП до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю тощо. Його дії кваліфіковані за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Оскаржуючи прийняте судом рішення, апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Не заперечуючи пошкодження автомобіля «Субару», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 вважає, що водій даного транспортного засобу ОСОБА_3 порушила ПДР України, залишивши відкритими дверцята автомобіля, створивши йому перешкоду для руху. Крім того, проїжджаючи повз автомобіль «Субару», він був осліплений світлом розташованого попереду рекламного щита.

На думку апеляційного суду, такі доводи апелянта є непереконливими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди.

Як зафіксовано на відеозаписі з камери спостереження, дослідженому апеляційним судом, водій автомобіля «Субару» залишила відкритими двері свого автомобіля. Проїжджаючи мимо, автомобіль «Тойота», не зменшуючи швидкості здійснив зіткнення з даним автомобілем, від чого двері вивернулись в протилежну сторону. За такої дорожньої обстановки відкриті двері автомобіля «Субару» не були несподіваною для водія автомобіля «Тойота» перешкодою, яку він заздалегідь не міг виявити.

Отже, проїжджаючи повз припаркований автомобіль з відкритими дверима, ОСОБА_2 повинен був дотриматись безпечного інтервалу, тобто виконати вимоги п. 13.1 ПДР України. Проте це ним зроблено не було, тому судом правильно визначено, що невиконання ним даних правил дорожнього руху перебуває у причинному зв'язку з пошкодженням транспортних засобів.

Непереконливими є доводи апелянта про те, що він не побачив відкриті двері автомобіля, оскільки попереду яскраво світився рекламний щит.

Відповідно до п. 19.3 ПДР України, в разі засліплення світлом фар зустрічних транспортних засобів водій повинен зупинитись, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Апеляційний суд вважає, що у разі засліплення від іншого джерела світла, зокрема рекламного щита, про що зазначає апелянт, водій теж повинен діяти відповідно до даного пункту правил, що дасть можливість йому не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Проте, на дослідженому відеозаписі не зафіксовано, щоб ОСОБА_2 зменшував швидкість, чи взагалі зупинявся. Також не зафіксовано яскравого освітлення від вуличної реклами.

Відтак, на підставі досліджених протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, пояснень ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3, відеозапису з камери спостереження, судом зроблений правильний висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В той же час, приймаючи рішення про вчинення ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд неповно з'ясував всі обставини справи та не вирішив її у точній відповідності з законом, як того вимагають приписи ст. 245 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №114746 від 28 березня 2017 року, ОСОБА_2 після скоєння ДТП до проведення огляду з метою встановлення стану сп'яніння вживав алкогольні напої. Перебуваючи з ознаками сп'яніння, від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.10 (є) ПДР України.

Цим протоколом ОСОБА_2 фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що з урахуванням принципу диспозитивності та приймаючи до уваги положення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд не може визнати порушення водієм іншого пункту ПДР України, аніж вказаного в протоколі.

Тому судом вірно не визнано порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яке полягає у відмові від проходження в установленому порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки порушення цього пункту в протоколі не зазначено.

В той же час, йому інкриміновано вживання алкоголю після ДТП до проходження огляду на стан сп'яніння.

Проте доказів тому, окрім зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять. Апеляційний суд вважає, що лише такого доказу про вживання ОСОБА_2 алкоголю після ДТП за наявності його заперечень про таке вживання, не достатньо для прийняття поза розумним сумнівом рішення про визнання винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відтак, в цій частині постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 06 липня 2018 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП, скасувати в частині прийняття рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун