справа № 208/7233/18
№ провадження 3/208/2614/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2018 р. м. Кам'янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Пентраковської М.В., прокурора Лєбєдєва В.Г., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за протоколом № 839 УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції України про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на час вчинення інкримінованого правопорушення працюючим на посаді начальника Південного районного сектору Камянського міського відділу південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до витягу із наказу виконуючого обовязки начальника Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 28.12.2016 року №53 о/с «Про призначення персоналу» капітана внутрішньої служби ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Південного районного сектору Камянського міського відділу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

01.12.2006 року ОСОБА_2 прийняв присягу працівника кримінально-виконавчої служби України.

10.03.2015 року ОСОБА_2 ознайомився під підпис зі змістом Памятки-застереження працівника Державної кримінально-виконавчої служби України про наслідки порушення вимог фінансового контролю.

Згідно наказу виконуючого обовязки начальника Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 31.03.2017 року №164 о/с «Про особовий склад» майора внутрішньої служби ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Південного районного сектору Камянського міського відділу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, з 31 березня 2017 року за власним бажанням.

Трудову книжку ОСОБА_2 отримав 03.04.2017 року та даний факт засвідчив своїм підписом в верхній частині титульного аркушу свого послужного списку.

03.04.2017 року в Південно-східного міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_2 під підпис ознайомили з повідомленням про те, що відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», він як особа, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязаний наступного року після припинення діяльності, до 1 квітня подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до положення «Про Державну пенітенціарну службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 225 Державна пенітенціарна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері виконання покарань та пробації.

У відповідності до п.п. «д», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є субєктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_2 будучи особою начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1, ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно абз. 2 п. 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Будучи на посаді начальника Південного районного сектору Камянського міського відділу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (у минулому 2017 році) ОСОБА_2, на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» двічі подавав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, тобто даним фактом підтверджено обізнаність ОСОБА_2, з порядком роботи реєстру та його вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларації.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), встановлено, що ОСОБА_2 опублікував декларацію перед звільненням за період не охоплений раніше поданими деклараціями 14.06.2017 року.

Згідно з офіційною відповіддю голови Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3 від 02.03.2017 року № 03-05/4886/17 на запит Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо роботи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

ОСОБА_2, звільнившись 31.03.2017 року з посади начальника Південного районного сектору Камянського міського відділу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, тобто припинивши діяльність повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 даного Закону, абз. 2 п. 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, несвоєчасно, тобто 14.06.2017 року, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями шляхом вчинення відповідних дій спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_2 провину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, судді пояснив, що ним не порушені вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки нею не визначений граничний термін подання декларації перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Вимоги, викладені у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», де зазначено, що декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення, не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки мають меншу юридичну силу, ніж Закон України «Про запобігання корупції». Додатково зазначив, що подав вказану декларацію через значний проміжок часу у звязку з необхідністю отримати певні додаткові документи щодо його майнового стану.

Вислухавши осіб, яки приймали участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, суддя доходить до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до витягу із наказу виконуючого обовязки начальника Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 28.12.2016 року №53 о/с «Про призначення персоналу» капітана внутрішньої служби ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Південного районного сектору Камянського міського відділу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

10.03.2015 року ОСОБА_2 ознайомився під підпис зі змістом Памятки-застереження працівника Державної кримінально-виконавчої служби України про наслідки порушення вимог фінансового контролю.

Згідно наказу виконуючого обовязки начальника Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 31.03.2017 року № 164 о/с «Про особовий склад» майора внутрішньої служби ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Південного районного сектору Камянського міського відділу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, з 31 березня 2017 року за власним бажанням.

03.04.2017 року в Південно-східного міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_2 був під підпис ознайомлений з повідомленням про те, що відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», він як особа, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязаний наступного року після припинення діяльності, до 1 квітня подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

У відповідності до п.п. «д», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є субєктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_2 є субєктом декларування в розумінні ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно абз. 2 п. 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

ОСОБА_2 припинена діяльність, повязана з виконанням функцій держави, 31.03.2017 року, 03.04.2017 року ним отримана трудова книжка та підписом засвідчено факт ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства.

В той же час, декларація ОСОБА_2 як субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави, подана ним лише 14.06.2017 року за відсутності поважних причин такої затримки.

Посилання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення з огляду на відсутність у Законі України «Про запобігання корупції» граничного строку подання декларації субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування не є переконливими з огляду на таке.

Ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За своєю структурою вказана норма має бланкетну диспозицію, тобто для розкриття її повного змісту, та відповідно обсягу можливих варіантів протиправної поведінки, вона відсилає, крім власне закону, до певних інструкцій, порядків, рішень, правил тощо.

В даному конкретному випадку ОСОБА_2 слід було керуватись підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. № 731, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та зобовязанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно п. 2 вказаного Положення, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Таким чином, саме вказаний нормативний акт, що в силу його реєстрації в Міністерстві юстиції України має обовязкову юридичну силу, доповнює положення ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та повністю розкриває зміст норми ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто встановлює часові межі подання декларації субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Виходячи з викладеного, подання ОСОБА_2 декларації перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, 14.06.2017 року а не у день його звільнення, тобто 31.03.2017 року, порушує вказані положення Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Конкретизовані поважні причини неподання декларації у значний проміжок часу між виникненням обовязку її подання та фактичним поданням відсутні.

Судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме у несвоєчасному, без поважних причин поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не вбачає, в розумінні ст. 34, 35 КУпАП обставин, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінінмумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, який становить 1700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Відсутність у постанові в справі про адміністративне правопорушення, як виконавчому документі, ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не є підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя Ізотов В.М.