Справа 573/765/18
Номер провадження 3/573/289/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Свиргуненко Ю. М., розглянувши матеріали, які надійшли із Сумського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2018 року до Білопільського районного суду з Сумського РВП ГУНП в Сумській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №387735 від 06 травня 2018 року відносно ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається, що 06 травня 2018 року о 23 годині 30 хвилин по вул. Центральній у м. Ворожба Білопільського району Сумської області останній керував мопедом марки «Дельта» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Об'єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

З норм цієї статті вбачається, що настання відповідальності за дане правопорушення обов'язково передбачає наявність повторності вчинення будь-якого із зазначених правопорушень протягом року .

Дані обставини підлягають обовязковому доказуванню.

Згідно з положеннями ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Разом з цим, у протоколі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП не вірно кваліфіковано дії останнього, оскільки не зазначено про повторність вчиненого ним правопорушення.

Крім того суд відмічає, що на момент складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідного рішення про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не було, що виключає в його діях кваліфікуючу ознаку повторності.

Таким чином, враховуючи, що матеріали адміністративної справи не містять у собі належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та спростовують обставини, викладені в протоколі, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 130, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 2 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: