Справа № 420/253/18
Провадження № 33/782/91/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«10» травня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Руденко В.В., перевіривши апеляційну скаргу прокурора Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області Мукбаніані Д.В. на постанову судді Новопсковського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року відносно ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В с т а н о в и в :

Постановою судді Новопсковського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито на підставі ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На зазначене рішення суду першої інстанції прокурором Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області Мукбаніані Д.В. подана апеляційна скарга, в якій апелянтом порушується питання про скасування постанови судді Новопсковського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року відносно ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, та прийняття апеляційним судом нової постанови, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, з накладенням стягнення, передбаченого санкцією вказаної норми закону.

Перевіривши подану апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає поверненню особі, що їх подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За змістом ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

В цьому аспекті положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 цього Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Між тим, згідно оскаржуваної постанови судді Новопсковського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито на підставі ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що свідчить про те, що заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи стосовно ОСОБА_3 судом не застосовано. Тому в даному конкретному випадку прокурор не наділений функцією нагляду відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на апеляційне оскарження судового рішення згідно з ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Мотивуючи своє право на апеляційне оскарження рішення судді у справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, прокурор в своїй апеляційній скарзі також посилається на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.55, ст.129 Конституції України, ст.250 КУпАП, а також на лист ВССУ №9-1301/0/4-16 від 12.05.2016р.

Однак апелянт не врахував, що в роз'ясненнях, які містяться в пункті 8 листа ВССУ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017р. зазначено, що правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягають до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно зі змінами до ст.294 КУпАП, внесеними Законом України від 16 березня 2017 року №1952-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. Тобто, як зазначається в листі ВССУ, прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративне правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Крім того, Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015р. за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Але до теперішнього часу зазначені суперечності правових норм законодавчим органом не усунуті.

Також є безпідставним посилання прокурора, як на правову підставу наявності у нього права на апеляційне оскарження, на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ч.1 ст.55 Конституції України, оскільки вони забезпечують виключно права і свободи людини і громадянина на справедливий суд та на судовий захист його прав і свобод від порушень і протиправних посягань.

Положення ст.129 Основного Закону України визначають основні засади судочинства, якими повинен керуватися суддя під час здійснення ним правосуддя.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів прокурора Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області Мукбаніані Д.В. щодо наявності у нього права на апеляційне оскарження судового рішення відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП України, у зв'язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області Мукбаніані Д.В. на постанову судді Новопсковського районного суду Луганської області від 25 квітня 2018 року відносно ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - повернути особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ В.В. РУДЕНКО