Провадження № 33/4820/93/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Коростелкіної Ю.І., Яхієвої М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Божинського В.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, працює монтажником ТОВ ВКК «Арія»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 352 грн. 40коп. судового збору.

ОСОБА_3 визнано винним у тому, що 21 серпня 2018 року близько 03 год. 15 хв. в м. Хмельницькому по вул. Шевченка, 34, керував автомобілем «Opel Vectra», номерний знак (pl) НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, хитка хода). Від проходження на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник ОСОБА_3 - адвокат Божинський В.М. просить скасувати постанову суду першої інстанції про визнання ОСОБА_3 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також стягнення на користь держави судового збору та прийняти нову постанову про направлення справи на новий розгляд в суд першої інстанції. Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з численними порушеннями вимог КУпАП, без об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, висновки суду не відповідають дійсності, є передчасними, необґрунтованими та невмотивованими, невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Вказує, що не було викликано всіх свідків та працівників поліції для з'ясування всіх обставин справи, хоча стороною захисту було заявлено клопотання про їх виклик, однак судом було безпідставно відмовлено у задоволенні даного клопотання. Не взяті до уваги пояснення ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, які надавали суду детальні показання щодо обставин події, про те, що ОСОБА_3 не керував автомобілем, а був лише пасажиром.

В засідання апеляційного суду 16 листопада 2018 року ОСОБА_3 не з'явився, іншого захисника, незважаючи на роз'яснення таких його прав в попередньому судовому засіданні, до апеляційного суду не направив.

Повноваження Божинського В.М., як захисника, зупинені згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 25.10.2018 року на підставі заяви.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_3, в відсутність ОСОБА_3, а подану ним заяву про відкладення розгляду справи такою, що спрямована на затягування розгляду справи та небажання ОСОБА_3 взяти участь в судовому розгляді.

Апеляційний суд при цьому зауважує, що в поданій заяві про відкладення розгляду справи ОСОБА_3 не вказав жодної поважної причини неможливості з'явлення до апеляційного суду, будь-яких об'єктивних доказів в підтвердження існування поважних причин неможливості з'явлення до суду не долучив. Апеляційний суд зважає, що вказані обставини не перешкодили ОСОБА_3 подати до канцелярії апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи (за 23 хвилини до початку судового засідання), що вказує на те, що за бажанням, ОСОБА_3 мав можливість бути присутнім в судовому засіданні.

З врахуванням викладеного апеляційний суд вважає можливим розглянути справу в відсутність ОСОБА_3 на підставі наявних в провадженні доказів.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Суд першої інстанції перевіряв твердження ОСОБА_3 про те, що той автомобілем в день події не керував, а керував його товариш ОСОБА_4, дійшов висновку, що такі твердження ОСОБА_3 не відповідають обставинам справи, з чим погоджується апеляційний суд.

Доводи ОСОБА_3 про недоведеність його вини у вчиненому в суді першої інстанції спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції дослідив та дав їм вірну оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен пройти на вимогу працівника поліції у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 21 серпня 2018 року був складений інспектором №3 УПП у Хмельницькій області лейтенантом поліції Ляліховим В.І., того ж дня, в 03 год. 45 хв. в м.Хмельницькому по вул. Шевченка, 34., ОСОБА_3 керував автомобілем «Opel Vectra», номерний знак (pl) НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, хитка хода), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Того ж, дня працівниками поліції ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП за керування 21 серпня 2018 року о 3 год. ночі в м.Хмельницькому по вул. Шевченка, 34, транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак (pl) НОМЕР_1 без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та накладено штраф, який ОСОБА_3 сплатив 30 серпня 2018 року, що, в сукупності з іншими доказами, підтверджує факт визнання ним керування вищезазначеним транспортним засобом.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, почервоніння обличчя (що відображено в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), також наявність ознак сп'яніння вказані також в письмових поясненнях свідків (а.с. 2). Факт вживання ОСОБА_3 спиртних напоїв підтвердив в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6, що підтверджується даними запису фіксування судового засідання технічними засобами. Тому ОСОБА_3 працівниками поліції обґрунтовано було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров'я. Однак водій в присутності двох свідків відмовився проходити огляд, пояснюючи, що не керував автомобілем. Після чого на місці зупинки було складено протокол про адміністративне правопорушення та відібрано в свідків відповідні пояснення.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, підтверджується даними відеозаписів з місця події. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_3 на пропозицію поліцейського в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовився проходити огляд на стан сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я.

Твердження апелянта, що суд безпідставно не прийняв до уваги його доводи та показання свідка ОСОБА_4 про перебування останнього за кермом, не можуть бути враховані з наявних підстав. Згідно з даних запису переглянутого судом відео з нагрудних камер поліцейських видно, що ОСОБА_9 залишав автомобіль, виходячи з місця водія, потім повертався назад до автомобіля, виключаючи світлові покажчики.

Апеляційний суд критично оцінює показання ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_4, що ОСОБА_9 виходив з лівої сторони автомобіля, так як права дверка автомобіля була несправна та заблокована, позаяк про такі обставини ОСОБА_9 і ОСОБА_4 повідомляли лише під час розгляду справи судом першої інстанції. Під час тривалого часу оформлення матеріалів поліцейськими про вказані обставини ОСОБА_9 не зазначав взагалі (вказував про відсутність в поліцейських доказів того, що він керував автомобілем), не вказував саме на ОСОБА_4, як на особу, що керувала його автомобілем, що дає підстави сумніватись в їх показаннях.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що до зупинки автомобіля за його кермом перебував саме ОСОБА_3

В суду першої інстанції не було необхідності виклику та допиту як поліцейських, так і свідків, присутніх під час пропозиції з боку поліцейських ОСОБА_9 пройти огляд, з приводу обставин, зафіксованих на відео. Тому такі твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом, як підстава для скасування постанови суду з цих підстав, зважаючи, що апелянт не заперечував факту відмови від огляду на стан сп'яніння на місці чи в медичному закладі, лише оспорював висновки поліцейських з приводу керування ним автомобілем. Не наведено підстав для виклику та допиту цих свідків і в апеляційній скарзі, зважаючи, що обставини, на які вказував захисник в скарзі, чітко зафіксовані на відеозаписі.

При розгляді справи щодо ОСОБА_3 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні поза розумним сумнівом не було доведено вини ОСОБА_3, в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та підстав для скасування постанови з направленням справи на новий розгляд в суд першої інстанції. Апеляційний суд також звертає увагу захисника, що положеннями ст.294 КУпАП взагалі не передбачено серед повноважень апеляційного суду призначати новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Невирішення судом питання про долю вилученого у ОСОБА_9 посвідчення водія не вказує про наявність підстав для скасування постанови та призначення нового розгляду справи. В разі необхідності, такі питання можуть бути з'ясовані при вирішенні питань, пов'язаних з виконанням постанови.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу ОСОБА_3, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Божинського В.М. в інтересах ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя