Номер провадження: 33/785/1545/18
Номер справи місцевого суду: 520/9931/18
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області: Громік Р.Д.

за участі:

правопорушника ОСОБА_2

прокурора Войтова Р.Г.

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, перебуваючи на службі в Національній поліції України на посаді інспектора роті №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відповідно до наказу Голови НПУ від 07.11.2015 року №116 о/с, маючи спеціальне звання - лейтенант поліції, склав присягу поліцейського, попереджений про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов'язаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні підтримала складений відносно ОСОБА_2 протокол та просила визнати винним останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що не міг ввійти в систему, оскільки змінював електронну пошту, не знав, що це займе так довго часу, офіційної відповіді не отримав. Звертався до керівництва УПП в Одеській області.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП було вчинене ОСОБА_2 з необережності (про що свідчить подання ним декларації 20 квітня 2018 року, одразу після відновлення електронної пошти), що свідчить про відсутність суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а отже, як наслідок, про відсутність самого складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи поданої скарги, заслухавши правопорушника, який просив апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, інспектор роти № 1 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації з Реєстру, суб'єкти декларування письмово подають відповідну декларацію, шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру, згідно до технічних вимог форми, через електронну мережу Інтернет, з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Згідно п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов'язаний додержуватись вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Отже, поліцейський як суб'єкт декларування, має у обов'язковому, визначеному законом порядку, подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону.

В судовому засіданні у суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 подав щорічну (за 2017 рік) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 20 квітня 2018 року, тобто після закінчення терміну подачі такої декларації, а саме після 1 квітня 2018 року, чим останній порушив вимоги фінансового контролю.

Згідно відомостей НАЗК щодо послідовності дій користувача інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування», які здійснив ОСОБА_2 вбачається, що:

22.02.2017 року о 21:33:40 год., останній увійшов до розділу «особистого кабінету» Реєстру «Мої документи» та здійснив дію «переглянуто».

20.04.2018 року о 21:10:30 год. (початок сесії, IP-адреса 130.0.55.90/32) увійшов до розділу «особистого кабінету» Реєстру та здійснив дію «переглянуто».

20.04.2018 року о 21:12:45 год. увійшов до розділу «особистого кабінету» Реєстру «виправлена декларація» та натиснув кнопку «Нова декларація на основі цієї».

20.04.2018 року о 22:14:12 год. здійснив Подання документу (декларації), яке підтверджено ЕЦП, документ подано.

З урахуванням викладеного, впродовж періоду часу з 00 год. 00 хв. 1 січня 2018 року по 00 год. 00 хв. 1 квітня 2018 року у ОСОБА_2 виник обов'язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК.

Згідно вищевказаних відомостей, а також відомостей з Реєстру встановлено, що 20.04.2018 року о 22 годині 14 хвилин опублікована щорічна декларація ОСОБА_2 за 2017 рік, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи суб'єктом, на якого поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, в їх порушення, до 1 квітня 2018 року не подав декларацію за минулий 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В ході судового розгляду, поважних причин для несвоєчасного подання до НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування судом першої інстанції встановлено не було.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання до НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується: інформацією з веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, відомостями НАЗК щодо послідовності дій користувача ЄДРД, які вчинив ОСОБА_2 №44-01/28909/18, поясненнями ОСОБА_2, витягом з наказу №116 о/с від 07.11.2015 року, та іншими зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення в сукупності, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

В частині пояснень ОСОБА_2, наданих в судовому засіданні суд першої інстанції вірно зазначив, що будь-яких листів, в зв'язку з не можливістю входу до Реєстру, які б надсилалися до НАЗК в судовому засіданні ОСОБА_2 надано не було. Будь-яких даних, якими б підтверджувалася неможливість входу до Реєстру для подачі декларації ОСОБА_2 в судовому засіданні також надано не було. В цілому, пояснення ОСОБА_2 в частині того, що ввійти до Реєстру останній не міг, оскільки не міг змінити електронну пошту, не можуть розцінюватися як поважна причина для пропуску подачі декларації, оскільки фактично з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року ОСОБА_2 мав вдосталь часу щоб змінити електронну пошту для подальшої подачі декларації.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які пом'якшують відповідальність та обставин, які обтяжують відповідальність, суд першої інстанції вірно вважав, що призначення найменшого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом на підтвердження доводів, які зазначені у апеляційній скарзі, не надано жодного належного та допустимого доказу.

Справа розглянута в межах 3 місячного строку притягнення до відповідальності і підстав для закриття справи не вбачається.

На підставі викладеного й керуючись ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14.11.2018 року.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.Д. Громік