КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року, ОСОБА_3 (що є технічною помилкою, яку слід виправити суду першої інстанції), правильно ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, оскільки прийнята без його участі, за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки.

Вказує на те, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду його на стан сп'яніння, а саме, не роз`яснено йому порядок проходження огляду та наслідки відмови від нього та сфальсифіковано протокол про адміністративне правопорушення.

Не заперечуючи факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння зазначає, що працівники поліції ввели його в оману.

Звертає увагу на порушення судом вимог ст.33 КУпАП та відсутність у матеріалах справи документів, які б підтверджували характеристику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, сімейний стан, тощо.

Зазначає, що автомобіль використовується у робочих цілях і позбавлення права керування транспортними засобами ставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище, оскільки дружина перебуває у декретній відпустці і він є єдиним годувальником у сім`ї.

Одночасно з вимогами апеляційної скарги, ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що розгляд справи проведено за його відсутності, дані про направлення йому у встановлений законом строк копії постанови суду в матеріалах справи відсутні. Про існування оскаржуваної постанови суду йому стало відомо у жовтні 2018 року від співробітників сервісного центру МВС України, коли розпочав процедуру відновлювання викрадених водійських прав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, заслухавши ОСОБА_2 про підтримання клопотання про поновлення строку та доводів апеляційної скарги, переглянувши відеозапис з нагрудної відеокамери працівників поліції, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 22 березня 2018 року проведено за відсутності ОСОБА_2, дані про своєчасне направлення судом копії постанови в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення чи надсилання апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак, з метою реалізації права особи на доступ правосуддя, пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга розгляду.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 05 лютого 2018 року о 08 год. 10 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по пр.Маяковського, 43/2 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, розпискою ОСОБА_2, у якій він зобов`язався не керувати транспортним засобом, протягом доби, записом з нагрудної відеокамери працівників поліції, які суд обґрунтовано прийняв до уваги.

Вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &quor;Про Національну поліцію&qu>4;, наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q? п; та наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &q?лі;Про порядку зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних&q?пи; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи стосовно того, що працівники поліції ввели його в оману, є необґрунтованими.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено уповноваженою посадовою особою - інспектором поліції в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП.

Порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду, апеляційним переглядом не встановлено.

Щодо доводів ОСОБА_2 про проведення судом розгляду за його відсутності, то вони не спростовують висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судові засідання неодноразово не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У зв'язку з чим, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_2

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права ОСОБА_2 на справедливий розгляд справи не порушені у зв'язку з тим, що він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи. Окрім того, з метою реалізації права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, судом апеляційної інстанції поновлено строк на апеляційне оскарження оскаржуваної постанови суду.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

У відповідності з вимогами ст. ст. 33, 34 КУпАП суд при накладенні стягнення на ОСОБА_2 врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, і наклав стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Доводи ОСОБА_2 про те, що керування транспортним засобом є для нього єдиним можливим заробітком не можуть бути враховані, оскільки суд наклав на нього стягнення у межах, визначених ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом призначено адміністративне стягнення, яке за своїм видом та розміром є законним, тому підстав для його зміни немає.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, вчинене ОСОБА_2 правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не можна вважати малозначним, тому підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності немає.

За таких обставин, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С. Юрдига

Справа № 33/824/1122/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Бабайлова Л.М.