Справа № 311/4219/18
Провадження № 3/311/1103/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.12.2018 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал (протокол № 0009137 від 26.11.2018 року), що надійшов з Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого СТО «Парус» слюсарем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 0009137, складений 26 листопада 2018 року відносно ОСОБА_1 старшим держінспектором ВДК Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_2 та відповідно до якого, 26.11.2018 року о 15:29 год. на 341 км а/д Харків-Сімферополь, при перевірці водія транспортного засобу, відповідно до посвідчення водія ВАН037848 MAN державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1, який надавав послуги з перевезення вантажів автомобілем MAN, виявлено порушення: здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання, чим порушено ст.58 Господарського кодексу України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, проти фактичних обставин, викладених у складеному відносно нього протоколі, заперечує та суду пояснив, що відповідно до відомостей товарно-транспортної накладної № 2 від 26.11.2018 року він здійснював перевезення вантажу вантажним автомобілем НОМЕР_3 та у товарно-транспортній накладній він зазначений як водій, відповідні та належні документи на здійснення перевезення вантажу чорного металу він мав в наявності. Вказує про те, що систематичними вантажоперевезеннями він не займається, працює у ФОП Бородіна слюсарем. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. та просить справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши надані суду матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні ОСОБА_1, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність передбачається за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями.

Згідно ст.42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У той же час у протоколі № 0009137 від 26 листопада 2018 року при викладенні обставин вчинення правопорушення відображено одиничний факт, що мав місце 26 листопада 2018 року о 15 год. 29 хв., а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу.

Тому, одиничний факт перевезення вантажів автомобілем не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

Судом були досліджені документи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення №0009137 від 26 листопада 2018 року, копію направлення на рейдову перевірку від 26.11.2018 року за №003333, копію щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з 26.11.2018 року по 02.12.2018 року від 22.11.2018 року за №32543/26/18-18, копію товарно-транспортної накладної від 26.11.2018 року, копію посвідчення водія ОСОБА_1 серії САО 200376, виданого 09.10.2012 року Відділом РЕР ДАІ №3 ГУЦМВС України в Дніпропетровській області, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 200376, фототаблицю, копію супровідного листа Управління Укртарнсбезпеки у Запорізькій області за №6655/26-18 від 27.11.2018 року про направлення копії протоколу ОСОБА_1, копію Витягу з ЄДРПОУ відносно ОСОБА_1 про відсутність реєстрації як субєкта господарювання, письмові поясненнями ОСОБА_1, викладені у складеному відносно нього протоколі по адміністративне правопорушення.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, уповноваженою особою, яка складала протокол долучено до протоколу фото вантажного автомобіля, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обовязково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обовязковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб'єкта без укладення трудового договору з порушенням вимогст.24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати указаного суб'єкта за ч.1ст.164 КУпАП, якщо він не є субєктом підприємницької діяльності, та/або за ст.265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

Суб'єктами господарювання визнаються зареєстровані в установленому законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно-правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи підприємці, які провадять господарську діяльність.

Види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування визначаються Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII.

Отримання ліцензії найманим працівником, який не здійснює самостійну господарську діяльність, діючим законодавством не передбачено.

Оскільки ОСОБА_1 не є суб'єктом господарювання, він не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст. 39 , 48, ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено перелік документів, які мають бути у автомобільного перевізника при здійсненні перевезень вантажів. Серед таких документів визначено необхідність наявності документа, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах та інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно ст.217 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції є правовим засобом відповідальності у сфері господарювання.

Відповідно ст.241 Господарського кодексу України встановлено визначення адміністративно-господарського штрафу як грошової суми, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, субєктом відповідальності за порушення, виявлене представниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, може (за наявності відповідних законних підстав) бути саме субєкт господарювання, який на законних підставах, але без отримання відповідного дозволу, передбаченого ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», здійснював перевезення вантажів, а не фізична особа, яка керувала вантажним автомобілем НОМЕР_4.

Враховуючи викладене, Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області має реалізувати свої повноваження, передбачені вищевказаними нормативно-правовими актами для перевірки відомостей, зазначених в протоколі та доданих до нього матеріалів, та, в разі наявності до того законних підстав реалізувати притягнення до відповідальності субєкта господарювання. Василівському районному суду Запорізької області не підсудні справи, які стосуються застосування адміністративно-господарських санкцій в сфері господарювання.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Єдиним доказом наданим до суду є фото вантажного автомобіля, яке само по собі не може свідчити про наявність зазначеного адміністративного правопорушення.

Суд, ще раз наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції передбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Таким чином, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі № 0009137 від 26 листопада 2018 року не відображають усіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1В складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.6,7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3, ст.294 КУпАП України, ст.ст.39,48,60 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. ст.3, 217, 247 Господарського кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП - закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3