справа № 179/793/18
провадження № 3-в/179/44/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року смт. Магдалинівка Магдалинівського району

Дніпропетровської області

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши подання начальника Магдалинівського районного сектору з питань пробації ОСОБА_1 про вирішення питання, повязаного з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнутого 09.04.2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді громадських робіт на строк 60 годин, -

встановив:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з Магдалинівського районного сектору з питань пробації надійшло подання про вирішення питання, повязаного з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні якого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області 09.04.2012 року винесено постанову у справі № 423/851/12 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді громадських робіт на строк 60 годин.

Подання обґрунтоване наступним.

31.05.2012 року вказана постанова суду надійшла на виконання до кримінально-виконавчої інспекції Магдалинівського району.

На виклик до КВІ ОСОБА_2 не зявився, було встановлено, що за вказаною у постанові суду адресою ОСОБА_2 не проживає і ніколи не проживав. Заходи щодо встановлення його місцезнаходження результатів не мали, оскільки згідно інформації Дніпропетровського обласного адресного бюро, Донецького обласного адресного бюро, Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та Жашківського РС ДМСУ в Черкаській області громадянин ОСОБА_2 зареєстрованим або знятим з місця реєстрації ніде не значиться.

У поданні представник органу пробації посилається на те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо застосування строків давності при виконання судового рішення, а саме, про накладення адміністративного стягнення. У той же час, Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розцінює справи про адміністративні правопорушення як кримінальні в розумінні норм Конвенції.

Стаття 80 Кримінального кодексу України встановлює звільнення від відбування покарання у звязку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, згідно якої передбачений дворічний строк виконання покарання за злочин невеликої тяжкості. Правопорушення, у якому було визнано винуватим правопорушника, у цьому випадку, з огляду на характер вчинення діяння, не може містити більший строк давності виконання, ніж за вчинення злочину невеликої тяжкості, тобто, понад 2 роки.

Вивчивши подання, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного.

Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2012 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 60 годин.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 38, ст. 39 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті; якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Статтею 302 КУпАП передбачена можливість припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення органом (посадовою особою), який виніс постанову у випадках видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Згідно даної статті КУпАП перелік обставин для припинення виконання постанови є вичерпним.

У той же час, аналізуючи правові норми законодавства про адміністративну відповідальність європейських країн, можна прийти до висновку, що законодавство про адміністративну відповідальність створене за аналогією законів про кримінальну відповідальність, але порушення вказаних суспільних відносин не є суспільно небезпечними діяннями (діями або бездіяльністю).

Слід відзначити, що кожен з законів про відповідальність осіб (кримінальну, цивільну, господарську, трудову, дисциплінарну та іншу) має свої строки притягнення до відповідальності, тобто строки давності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо застосування строків давності при виконанні судового рішення про накладення адміністративного стягнення, отже, наявна правова прогалина у законі, тоді як відповідно до статті 80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості;

Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за правопорушення, які не досягли статусу злочину, поняття якого визначено у ст. 11 КК України, отже, і адміністративна відповідальність до правопорушника застосовується у вигляді більш мяких мір покарання.

Суддя вважає, що безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як відомо, ЄСПЛ за певних умов поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Прикладом такого застосування може слугувати справа «Лучанінова проти України», в якій ЄСПЛ за скаргою заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, розцінив це правопорушення як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке було порушено, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Щодо вказаної безстроковості виконання постанов по справі про адміністративне правопорушення сказано і в рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, згідно якої КСУ тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Крім того, необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій. Зокрема, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобовязаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Судом встановлено, що постанова по справі № 423/851/12 від 09.04.2012 відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення прийнята в межах компетенції Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області; своєчасно надіслана на виконання до кримінально-виконавчої інспекції Магдалинівського району; орган виконання прийняв міри для виконання даної постанови, але постанова від 09.04.2012 не виконана на теперішній час; минуло 6 років з моменту надіслання постанови на виконання; не існує рішення суду, яким було встановлено, що ОСОБА_2 ухилявся від відбування покарання. Отже, суд вважає за можливе застосувати по даній адміністративній справі аналогію закону в частині звільнення від відбування покарання у зв'язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 38, 39, 299, 200, 303, 304, 326 КУпАП, суд, -

постановив:

Подання начальника Магдалинівського районного сектору з питань пробації ОСОБА_1 про вирішення питання, повязаного з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, задовольнити.

Припинити виконання постанови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2018 року, справа № 423/851/12, про накладене адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 60 годин на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування вказаного адміністративного стягнення у звязку із закінченням строків давності виконання вказаного судового рішення за давністю строків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Чорна