Справа №591/276/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/788/195/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 13.01.2018 р. о. 05.00 год. в районі будинку №21 по вул. Інтернаціоналістів в м. Суми керував автомобілем, BMW, н.з.НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданих апеляційних скаргах захисник ОСОБА_5 та ОСОБА_7 просять постанову судді скасувати, справу закрити за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Апелянти вказують, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7, а також інших процесуальних документів, працівниками поліції допущено численні порушення вимог законодавства щодо змісту та порядку їх оформлення. Зокрема, працівниками поліції не було належним чином встановлено особу ОСОБА_7, у протоколі, складеному на ОСОБА_7, зазначено громадянство «Іорданії», країни, якої не існує, протокол про адміністративне правопорушення має запис про висновок СОНД №176 від 24.09.1991 - дату, коли ОСОБА_7 народився та не міг перебувати в Україні, у протоколі не зафіксовано факту незгоди останнього з результатами алкотестера Драгер 6820 та не вказано жодної визначеної законом ознаки алкогольного сп'яніння, а сам протокол, чек драгер та акт огляду мають записи про різних осіб.

Також зазначають, що суддею не було допитано працівників поліції та свідків, відхилено клопотання захисника про виклик свідків щодо яких є сумніви у їх наявності на час складання акту огляду, чим порушив вимоги ст.268 КУпАП та позбавив ОСОБА_7 права на захист.

Наголошують, що суддя суттєво відредагував фабулу правопорушення, не зазначивши, що ОСОБА_7 на місці пройшов огляд за допомогою алкотестера Драгер 6820, вказавши по тексту постанови лише «Драгер», що не відповідає протоколу поліцейського, а також самостійно визначив, що ОСОБА_7 «від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився», коли протокол має запис «Був не згоден», але у ньому не зазначено, що він був незгоден з результатами огляду за допомогою алкотестера Драгер 6820. Вважають, що, діючи таким чином, суддя перебрав на себе функції обвинувачення, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Вказують, що не дивлячись на проходження огляду на місці, поліцейський скориставшись тим, що ОСОБА_7 є іноземцем та не володіє державною мовою, не роз'яснивши йому права, передбачені ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, в порушення порядку проведення огляду скерував того до лікарні для освідування на стан алкогольного сп'яніння, але ОСОБА_7 відмовився в його проведенні не вбачаючи для цього підстав.

Крім того, зазначають, що 13.01.2018 року невідомо чому поліцейський просив у ОСОБА_7 документи, коли автомобіль не рухався, а він сидів з дівчиною в автомобілі та чекав таксі.

Звертають увагу, що суддя не звернув уваги на незаконне застосування приладу Драгер 6820 при проведенні огляду для визначення стану сп'яніння з огляду на відсутність доказів його сертифікації, а посилання судді в постанові на документи, якими визначається можливість застосування приладу Драгер на території України, стосуються технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування порушень ПДР, а не алкотестера Драгер 6820. При цьому, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують складання протоколу у присутності двох свідків чи відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, акт огляду не містить дати та час його складання, підпису ОСОБА_7 про ознайомлення з ним і у протоколі відсутній запис про його приєднання, також примірник акту не було вручено останньому.

На переконання апелянтів, вказані обставини свідчать про порушення поліцейськими відомчої Інструкції та ч.5 ст.266 КУпАП при проведенні огляду ОСОБА_7 на стан сп'яніння, що дає підстави вважати відповідний висновок недійсним.

Крім цього, захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі також звертає увагу, що суддя не надав оцінки ще одному недоліку протоколу серії БД №039142, у якому не міститься запису про додавання до протоколу чека Драгер 6820, а сам чек не містить номеру та дати протоколу, підпису особи, яка проводить огляд тощо, а також на відсутність записів у протоколі та чеку про те, що ОСОБА_7 відмовився від підпису в ньому, що дає підстави вважати, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки пройшов огляд на місці, а в лікарні наполягав лише на тому, що йому не було запропоновано сертифікований спеціальний технічний пристрій для проведення огляду на стан сп'яніння.

Також захисник вказує, що суддя безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про виклик свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 для надання пояснень щодо акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки зміст акту дає підстави сумніватися у їх наявності під час його складання саме 13.01.2018 року, тоді як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ці свідки відсутні, як відсутні й записи про них.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_5, яка підтримала мотиви поданих апеляційних скарг та просила постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційних скарг, вважаю, що подані по справі апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Так, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_7 у порушенні ним п.2.5 ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №039142 від 13.01.2018 року, у якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_7, про що зазначено раніше (а.с.1), даними висновків приладу газоаналізатору алкотест «Drager», показник 0,99% проміле та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2-3), даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №176 від 13.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 категорично відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в СОНД (а.с.4), даними, що містяться на оглянутих в ході судового розгляду відеозаписах з відеореєстраторів службового автомобіля працівників поліції та їх персональних мобільних відеореєстраторів, згідно яких ОСОБА_7 керував транспортним засобом та у присутності свідків на вимогу працівників поліції пройшов на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу огляд на стан алкогольного сп'яніння, результат якого 0.99 % проміле та не погодившись з ним, відмовився від проходження огляду в СОНД, а тому вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена.

Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що при складанні відносно ОСОБА_7 протоколу про адміністративне правопорушення, особу порушника було встановлено з порушенням вимог, передбачених Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, то суд не приймає їх до уваги, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції, сам правопорушник - ОСОБА_7 не заперечував свою присутність 13.01.2018 р. о 05.00 год. в автомобілі марки BMW, н.з.НОМЕР_1, та не оспорював правильність встановлення його особи, а лише заперечував факт керування транспортним засобом, а тому зазначені апелянтами порушення не спростовують висновків судді про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, дані про те, що ОСОБА_7 подавав зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення - відсутні.

В цьому аспекті також не вбачаю жодних порушень вимог закону щодо встановлення суддею повного імені ОСОБА_7 безпосередньо в ході судового розгляду на підставі отриманих від останнього копій паспорта та посвідки про тимчасове проживання в Україні (а.с.54-56).

Що стосується посилань на те, що у протоколі і, відповідно, постанові невірно зазначено громадянство ОСОБА_7, оскільки вказано «Іорданія» замість вірного «Йорданія», то дана обставина не впливає на доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційних скарг правопорушника та його захисника, зокрема посилання на неправильне відображення в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №039142 від 13.01.2018 року дати висновку СОНД, не зазначення у протоколі факту незгоди ОСОБА_7 з результатами алкотестера Драгер 6820, запису про додавання до протоколу чека Драгер 6820 та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, відсутність у протоколі відомостей про свідків, а також помилки при написанні імені ОСОБА_7 у чеку драгер і акті огляду та інші наведені в апеляційних скаргах недоліки, суд вважає необгрунтованими, оскільки ці недоліки не є суттєвим порушенням вимог ст.256 КУпАП та такими, за наявності яких можна визнати протокол неналежним чи недопустимим доказом, на основі якого в сукупності з іншими встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Також ці порушення жодним чином не вплинули на правильність прийнятого у справі рішення.

При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

В той же час, апеляційний суд не може погодитися з мотивами апеляцій щодо не зазначення працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення жодних виявлених ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_7, оскільки такі спростовуються змістом самого протоколу, де у відповідній Графі ознаками алкогольного сп'яніння вказано «різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова», які прямо передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735.

Посилання правопорушника та його захисника на порушення прав ОСОБА_7, який є іноземцем та не володіє державною мовою, з огляду на використання цього для безпідставного направлення його до лікарні для освідування на стан алкогольного сп'яніння, не можуть бути підставою для скасування постанови судді із закриттям провадження у справі.

З цього приводу суддя вірно послався у постанові на те, що всі заперечення на адміністративний матеріал ОСОБА_7 підписані ним особисто та складені саме українською мовою, а згідно відеозапису спілкуючись із поліцейськими він цілком розумів їх вимоги, наслідки відмови в проведенні огляду та свої права, при цьому вимагав перекладача, виключно тоді, коли поліцейські наполягали на дотриманні процедури в проведенні медичного огляду.

Наведені обставини об'єктивно підтверджуються повторно оглянутим відеозаписом з камер поліцейських в суді апеляційної інстанції.

Крім того, права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, ОСОБА_7 було роз'яснено належним чином, про що свідчить його власноручний підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, і, як зазначалося вище, зауважень щодо його змісту останній не мав (а.с.1).

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_7 не керував транспортним засобом, а сидів з дівчиною в автомобілі та чекав таксі, у зв'язку з чим поліцейський безпідставно просив у нього документи, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і апеляційним судом таких обставин не виявлено.

До того ж, аналогічні доводи вже були предметом перевірки суддею місцевого суду, який обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки були спростовані наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі й оглянутим в ході судового розгляду відеозаписом з камер поліцейських, відповідно до якого за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_7 та, при наведених у протоколі обставинах, рухався назустріч автомобілю поліцейських, які, розвернувши свій автомобіль, під'їхали до нього. Повторним оглядом відеозаписів в суді апеляційної інстанції також встановлено, що після того, як працівники поліції підійшли до автомобіля під керуванням ОСОБА_7, останній не заперечував, що рухався на транспортному засобі та вступав із ними в полеміку щодо своєї швидкості руху, заперечуючи лише перевищення швидкості.

Що стосується доводів апеляційних скарг з приводу недотримання працівниками поліції ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при проведенні огляду ОСОБА_7 на визначення стану алкогольного сп'яніння є неспроможними, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння знайшов своє відображення у ст.266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року 1452/735, зареєстрованої і Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі -Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Згідно вказаних положень закону та приписів нормативних актів, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, ОСОБА_7, як зазначалося вище, є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст.130 КУпАП, тобто водієм.

Оскільки у водія ОСОБА_7 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, як вказано у протоколі - різкий запах алкоголю з порожнини рота та млява мова, працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з встановлених обставин справи, ОСОБА_7 спочатку було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився.

Огляд на місці проводився в присутності двох свідків із застосуванням приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 0.99 проміле, що підтверджується відеозаписом та актом огляду з підписами свідків.

При цьому, всупереч доводів захисника, на відеозаписі присутність свідків зафіксована, а в акті огляду зазначено їхні прізвища, ім'я, по-батькові, адреси та проставлені особисті підписи.

Разом з тим, ОСОБА_7 не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки, у зв'язку з чим йому було запропоновано пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров'я - Сумський обласний наркологічний диспансер (далі - СОНД).

Але прибувши до СОНД, ОСОБА_7 від медичного огляду на стан сп'яніння категорично відмовився (дана обставина не заперечується самими апелянтами у скаргах), і за фактом даної відмови було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №176 від 13.01.2018 року (а.с.4).

Таким чином, погоджуюсь з висновком судді місцевого суду про те, що дії працівників поліції відповідали вимогам закону та ОСОБА_7 обґрунтовано було запропоновано пройти відповідний огляд в медичному закладі - СОНД (при незгоді з висновком приладу), на що той категорично відмовився.

За наведених обставин вважаю, що докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують, що ОСОБА_7, керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, пройшовши огляд на стан сп'яніння на місці зупинки та не погодившись з його результатами, відмовився від пропозиції працівника поліції пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров'я, що є прямим порушенням п.2.5 ПДР України та тягне за собою відповідальність, встановлену ч.1 ст.130 КУпАП, а тому, відповідно, поліцейський мав усі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення саме за відмову водія транспортного засобу від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, що стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_7 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в лікарні лише через те, що йому не було запропоновано сертифікований спеціальний технічний пристрій для проведення огляду на стан сп'яніння, є явно надуманими, оскільки згідно п.5 Розділу ІІ Інструкції поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, тоді як ОСОБА_7 згідно наявних матеріалів справи та відеозаписів з камер поліцейських такої вимоги не висував, висловивши лише незгоду з результатом алкотестеру.

При цьому, доводи апеляційних скарг про те, що суддя безпідставно у постанові послався на документи, які стосуються технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування порушень ПДР, а не алкотестера Драгер 6820, хоча і є слушними, однак з огляду на незгоду ОСОБА_7 з результатами огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 6820 та подальшої його відмови від проходження відповідного огляду в СОНД, що стало підставою для складання адміністративного протоколу за порушення п.2.5 ПДР, не тягнуть за собою скасування постанови судді та не впливають на її законність.

Це ж стосується і мотивів захисника щодо акту огляду на стан сп'яніння та чеку Драгера 6820, про які не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки на ОСОБА_7 складено протокол за порушення ним п.2.5 ПДР, а відповідно у протоколі зроблено посилання на складений СОНД висновок №176 щодо відмови останнього від проходження медичного огляду.

За вказаних обставин є надуманими доводи апеляційних скарг про недійсність проведеного огляду ОСОБА_7 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, що на думку апелянтів мало свідчити про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки як вже зазначалося вище, ОСОБА_7 притягається до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, і проведений працівниками поліції огляд на місці зупинки сам по собі не став підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Не вливають на законність прийнятого у справі рішення й доводи апелянтів про безпідставну відмову суддею у допиті свідків щодо наявності яких при складанні акту огляду 13.01.2018 року є сумніви у сторони захисту, оскільки на відеозаписі з камер поліцейських оглянутому як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, зафіксовано присутність свідків при проходженні ОСОБА_7 огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, а тому присутність цих осіб і при складанні акту огляду за наслідками цього огляду саме 13.01.2018 року - сумнівів у суду не викликає.

До того ж, в ході апеляційного перегляду захисник ОСОБА_5жодних клопотань не заявляла та не вбачала підстав для допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Посилання апеляційних скарг правопорушника та його захисника на те, що суддя суттєво відредагував фабулу правопорушення, не зазначивши, що ОСОБА_7 на місці пройшов огляд за допомогою алкотестера Драгер 6820, а також самостійно визначив, що ОСОБА_7 «від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився», перебравши таким чином на себе функцію обвинувачення, на переконання суду є необгрунтованими, оскільки суддя виклав у своїй постанові обставини, встановлені ним безпосередньо під час судового розгляду справи, що не вказує на порушення ним вимог закону.

Ані в апеляційних скаргах, ані під час апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції не наведено переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_7 події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суддя з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Стягнення на ОСОБА_7 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2018 року, якою ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн., залишити без зміни, а апеляційні скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.