Справа № 214/3197/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Кривому розі Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення в Дніпропетровській області про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який зареєстрований та мешкає за адресою вул. Мелешкіна 56/23, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області,

до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії АА № 654531 від 09.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП,

09.05.2018 року близько 10-25 години в м. Кривий Ріг, Саксаганський район, на перехресті вулиць Катеринівська та Качалова, гр. ОСОБА_2 в даному громадському місці висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, що зафіксовано на бодікамеру.

ОСОБА_2І в судовому засіданні обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення заперечував.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, вважаю, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 654531 від 09.05.2018 року складений з порушенням вимог діючого КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ст. 173 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто згідно з диспозицією цієї статті дрібним хуліганством є умисні дії, внаслідок яких порушено громадський порядок та спокій громадян.

У справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини) Суд зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003).

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою, чим порушував громадський порядок і спокій громадян.

В той же час в протоколі не зазначено потерпілого та свідків вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, тому відповідних доказів, крім пояснень ОСОБА_2, що подія мала місце, не має. За таких обставин не зрозуміло, відносно яких громадян ОСОБА_2 висловлювався нецензурно, якщо свідків у справі не має, про що зазначив працівник поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, приймаючи до уваги і те, що справа не містить відеозаписів з нагрудних камер спостереження, якими штатно укомплектовані працівники поліції.

Крім того, обєктивних даних про те, що ОСОБА_2 своїми діями порушив громадський порядок та спокій громадян чи намагався це зробити, у справі також немає.

До того ж, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 654531 від 09.05.2018 року не вірно зазначено дату народження, місце проживання та реєстрації ОСОБА_2, а також в справі відсутні будь-які документи, які б підтверджували те, що дійсно є такий громадянин як ОСОБА_2 та відсутні документи, які б підтверджували наявність місця реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_2 є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 33-35, ч. ст. 173, п. 7 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко