Справа № 226/701/18
Провадження №3/226/230/18
ПОСТАНОВА

іменем України

17.05.2018 місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Салькової В.С., за участю прокурора Калька Р.Ю. та особи, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, громадянина України, який народився 16.05.1964 в м. Кемерові, обіймає посаду заступника начальника дільниці відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» державного підприємства «Мирноградвугілля», зареєстрований і мешкає за адресою: Донецька область, м. Мирноград, м-н Молодіжний, 8/19,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До суду з управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення з протоколом №318 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного із корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, згідно з яким ОСОБА_1, перебуваючи на посаді заступника начальника дільниці відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» державного підприємства «Мирноградвугілля» і будучи відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного із корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи за адресою: м. Мирноград, м-н Молодіжний, 8/19, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію за 2016 рік 10.05.2017. Відповідальність за несвоєчасне без поважних причин подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачена ч.1 ст.172-6 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що дійсно подав декларацію за 2016 рік із порушенням встановленого строку 10.05.2017. Декларація була складена ним в березні, він вважав, що відіслав її, але не переконався в цьому внаслідок власної необізнаності в суті питання. На початку травня на підприємстві від працівника відділу кадрів він дізнався, що його декларація відсутня у реєстрі, тому 10.05.2017 він надіслав декларацію.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що матеріали справи беззаперечно вказують на наявність адміністративного правопорушення і винуватість в ньому ОСОБА_1, просив ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, виходячи з такого.

До протоколу про адміністративне правопорушення №318, складеного щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного із корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, додані такі документи: роздрукована інформація з Єдиного державного реєстру декларацій щодо дати та часу подання декларації за 2016 рік ОСОБА_1 (а.с.11), роздрукована копія самої декларації у вигляді, в якому вона перебуває в Реєстрі (а.с.12-15), роздруковані відомості вмісту електронної скриньки (а.с.16-18), запит начальника Димитровського відділу Красноармійської місцевої прокуратури до ДП «Мирноградвугілля» щодо витребування документів (а.с.19); надані на цій запит копії: наказу про переведення ОСОБА_1 на обійману посаду (а.с.21), посадової інструкції і додатку до неї (а.с.22-24); контрольні табелі спуску та виїзду по шахті за квітень та травень 2017 року (а.с.25-28); копія трудової книжки (а.с.29-30); копія паспорту та картки платника податків (а.с.31-32); копія переліку посадових осіб шахти, які мають подавати декларацію (а.с.33); копія положення про відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» (а.с.34-39); особисті пояснення ОСОБА_1 (а.с.40-41) тощо.

З матеріалів справи вбачається і прокурором Кальком Р.Ю. в судовому засіданні підтверджено, що вказані документи збиралися посадовими особами Димитровського відділу Красноармійської місцевої прокуратури.

Суд вважає всі докази, наявні у справі про адміністративне правопорушення, недопустимими, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість конкретної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо оцінки доказів на предмет їхньої належності та допустимості.

При цьому діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає оцінку доказів на предмет їхньої належності та допустимості, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Діючим законодавством України не встановлено заборони на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їхнього застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, як це застережене у статті7 КпАП України.

Виходячи з вимог ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення. Статтею 87 КПК України регламентовано, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зазначає, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14.08.2016 №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з п.8 ч.1 ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII (далі Закон №1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Законом №1700-VII, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права згідно з вимогами частини другої статті 49 Закону №1700-VII зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій, та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Згідно із підпунктом «а» пункту 2 частини першої статті 3, частиною першою статті 45 Закону №1700-VII посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої статті 3, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Законом України №1975-VIIІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» продовжено до 01.05.2017 строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону №1700-VII подають таку декларацію вперше.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтверджене подання ним декларації саме 10.05.2018, але це само по собі не дає підстав суду для визнання його винуватим і притягнення до адміністративної відповідальності.

Пунктом 8 ч.1 ст.11 Закону №1700-VII визначено, що до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст.12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, повязаного із корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або повязаного з корупцією правопорушення Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обовязковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше пяти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Статтею 48 Закону №1700-VII передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих субєктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Так само Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларацій визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56 від 10.02.2017, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за №201/30069 встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно З пунктами 2-5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1,2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення такого факту НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась органами прокуратури, посадові особи прокуратури робили запити, відбирали пояснення, витребували та отримали всі письмові докази. Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України

Матеріали справи не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки до управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Наявні у справі два листи НАЗК (а.с.42-44) мають розяснювальний характер щодо визначення фактичної дати подання декларації особою та періодів, в які були наявні технічні проблеми із функціонуванням інформаційно-телекомунікаційної системи реєстру декларацій, і жоден з цих листів не містить будь-яких даних щодо ОСОБА_1

Таким чином, ані органи прокуратури, ані управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не відносяться до суб'єктів, які наділені правом проведення перевірки декларацій. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Відповідно до п.1 та п.4 Загальних положень Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №81, покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Отже посадові особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України відповідно до п.4 розділу II Порядку вправі виключно у випадку встановлення факту неподання декларації або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування після отримання письмового повідомлення із НАЗК як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення. Саме право на складання протоколу органами Національної поліції України за ч.1 ст.172-6 КпАП України закріплене у п.1 ч.1 ст.255 КпАП України.

В той самий час, всі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК.

Отже, всі дії щодо збирання доказів у даній справі проведені посадовими особами неповноважного органу, що дає підстави визнати недопустимими всі додані до протоколу докази.

За змістом статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що внаслідок відсутності допустимих доказів відсутня можливість суду поза розумним сумнівом встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9,247,251,279,280, 283- 285 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Донецької області.

Суддя: В.С. Салькова