Провадження № 3/760/7356/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Київ

суддя Солом'янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б.,

за участю прокурора Панафеди Н.М.

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючої головним експертом відділу розслідування недобросовісної конкуренції невиробничої сфери Управління розслідувань недобросовісної конкуренції Антимонопольного комітету України, одруженої, має на утриманні 3-х малолітніх дітей зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.09.2018 року ОСОБА_1 в порушення вимог частини першої ст.45 Закону, а також рішень Національного агентства від 10.06.2016 року № 2 « Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб , уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088 ( зі змінами) , несвоєчасно, а саме 04.04.2018 року без поважних причин подала щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнала, ,так як вважає , що зазначений строк пропустила з поважних причин , а саме: технічної проблеми у роботі системи подання декларації, затягування з відповіддю та наданням доступу до сайту НАЗК, а також має трьох малолітніх дітей, які у період з лютого по березень 2018 року хворіли.

Прокурор вважає, що в судовому засіданні ОСОБА_1 надала належним чином завірені копії документів про те, що вона має 3-х малолітніх дітей, які в період лютого-березня 2018 року знаходились на лікуванні в медичних установах м. Києва та потребували постійного догляду, що може бути враховано як поважна причина несвоєчасного подання декларації за 2017 рік та відповдно до висновку, вважає ,що є всі законні підстави для закрити адміністративної справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Голови Атимонопольного комітету України від 02.12.2013 року № 1189-ВК « Про призначення працівників» ОСОБА_1 переведено з 02.12.2013 року на посаду головного експерта відділу розслідування недобросовісної конкуренції невиробничої сфери Управління розслідування недобросовісної конкуренції.

29.09.2008 року ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб'єктом декларування та суб'єктом правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне повідомлення без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб'єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням особи до дії та наслідків, виражене у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своєчасно не подала декларацію з поважних причин, так як має 3-х малолітніх дітей та з лютого по березень 2018 року перебувала в лікарнях у зв'язку з хворобою ( копії документів наявні в матеріалах справи)

Суд звертає увагу на те, що ігнорування судом доречних аргументів особи яка притягається до відповідальності є грубим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навивши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»).

Крім того, при вирішенні питання щодо наявності складу адміністративного адміністративного правопорушення необхідно врахувати таке.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції ОСОБА_1 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлювала суспільну небезпечність неподання декларації, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків або байдуже ставилась до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1. відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247,280,287,288 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом'янський районний суд м. Києва.

Суддя: М.Б. Зелінська