Справа № 591/2854/18 Провадження № 3/591/925/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Янголь Є.В., розглянувши матеріали , які надійшли з Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ур. М. Суми, перебуває в декретній відпустці, проживає: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу від 07.05.2018 року серія ГП № 201135 ОСОБА_1. притягується до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч1 КпАП України, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме йде у невідомому напрямку та повертається додому через великий проміжок часу в стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала, пояснила, що у неї склались неприязні стосунки з матір'ю співмешканця тому вона викликає працівників поліції та зводить на неї наклеп. Вона любить свою дитину та приділяє їй належну увагу, займається її вихованням.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відтак, батьки неповнолітнього можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому саме полягає ухиляння останньої від виконання батьківського обов'язку, не зазначено на який час ОСОБА_1, в який період доби залишає дитину, чи залишається в цей час поряд з дитиною інша повнолітня особа, відсутні докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а тому суд позбавлений можливості встановити факт вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення та наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП.

В свою чергу, у порядку ст. 40-1 КУпАП підстави для звернення судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.40-1, 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283 - 285, 287, 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, з дня її винесення.

Суддя Є.В. Янголь