АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/80/18Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 33/789/146/18 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також, постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн. в дохід держави.

Згідно постанови, 24 грудня 2017 року о 00.15 год. в м. Тернополі по вул. Коновальця ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, номерний знак Г5916ХМ на вимогу працівників поліції про зупинку т/з завчасно подану за допомогою гучномовця спеціального звукового сигналу та спеціального світлового сигналу синього та червоного кольору не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Toyota Prius д.н.з. 3324 на вул. Ст.Бандери, 57, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху. України.

Крім цього, ОСОБА_1 24.12.2017 року о 00.40 год. в м. Тернополі по вул. Ст.Бандери,57, керував автомобілем марки ВАЗ 21063, номерний знак Г5916ХМ, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810 №ARAM 2250 (повірка дійсна до 06.12.2018 року) та огляду в КУТОР Тернопільському ТОНД водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною, необгрунтованою, а тому просить її скасувати та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Згідно доводів апеляційної скарги, необґрунтованість та незаконність протоколу про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП полягає в тому, що він не відповідає обставинам справи, оскільки зупинку автомобіля він здійснив одразу ж як тільки побачив увімкнені на автомобілі поліції спеціальні проблискові маячки і почув поданий спеціальним звуковим пристроєм сигнал. Окрім того, субєктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Однак, у нього не було умислу не виконувати вимогу поліцейських про зупинку, яку він здійснив згідно до ПДР України.

Також апелянт стверджує, що працівники поліції безпідставно, за відсутності у нього будь-яких ознак спяніння, вимагали пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Вважає, що дії поліцейських суперечать вимогам ч.2 ст.266 КУпАП та п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), оскільки відносно нього протокол сержант поліції ОСОБА_2 вказав такі нібито явні ознаки його алкогольного спяніння, як різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та порушення мови, яких у нього не було і жодного алкоголю у той вечір він не вживав.

Вважає, що протокол про адміністративне тправопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції, оскільки в наданій йому копії протоколу відсутня вказівка про те, який саме пункт ПДР України порушено і не зазначено якою частиною статті КУпАП передбачене вчинене правопорушення, що позбавило його можливості належним чином захищати свої інтереси в суді.

Також не зрозумілим залишається і час учиненого адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі серії БД №416337 від 24 грудня 2017 року зазначено час 00 год. 20 хв., а в оскаржуваній постанові суду 00 год. 40 хв.

Так як протокол про адміністративне правопорушення являється процесуальним документом, яким фіксуються, зокрема скоєння адміністративного правопорушення та є безпосереднім доказом на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, при наявності в ньому даних, які не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, він не може бути покладений в основу судового рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, адже суд діє в межах встановлених протоколом даних і особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення відповідного адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені фактичні обставини події та кваліфікуючи ознаки правопорушення.

Крім того, при складанні протоколу було порушено вимоги згідно до ч.2 ст.266 КУпАП та п.6 розділу IІ Інструкції, а саме залучено свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, неупередженість яких є явно сумнівною.

Так, свідок ОСОБА_3, даючи в судовому засіданні пояснення, повідомив про те, що того вечора 23 грудня 2017 року він, будучи попередньо запрошеним, брав участь як свідок, під час оформлення працівниками поліції дорожньо-транспортної пригоди і, що в подальшому 24 грудня 2017 року поліцейські привезли його на вул. Ст. Бандери, 57 в м.Тернополі в якості свідка, для засвідчення його огляду на стан спяніння. Також свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях у судовому засіданні, ствердно вказав на те, що від апелянта жодного запаху алкоголю він не чув, і, що свої письмові пояснення він написав під диктовку працівників поліції. Вважає, що для повного зясування обставин цієї справи слід було викликати у судове засіданні і іншого свідка ОСОБА_4, однак цього судом першої інстанції зроблено не було, а тому достовірність фактичних обставин в частині нібито явних ознак його алкогольного спяніння, які наведені у протоколі не відповідають дійсності, а сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп'яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення.

Крім того, вказує, що згідно вимог ст.ст. 265-2, 265-1 та 266 КУпАП працівник поліції за наявності підстав, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, повинен тимчасово затримати транспортний засіб, тимчасово вилучити у водія посвідчення водія та відсторонити водія від керування транспортним засобом. Однак, даних вимог закону поліцейськими у повній мірі вчинено не було.

Також, вважає, що розглядаючи справу без його участі суд не пересвідчився, що його вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи і таким чином забезпечено право бути присутніми під час судового розгляду. Однак, відомості про отримання ОСОБА_1 сповіщення суду про місце та час розгляду справи в суді на 01 березня 2018 року у справі відсутні. Тобто, суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим порушив право на захист.

Копію оскаржуваної постанови суду він отримав 28 березня 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин і просить його поновити.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме, що він пропущений з поважних причин, є обгрунтованими, оскільки апелянт при оголошенні постанови не був присутній, а її копію отримав лише 28 березня 2018 року і уже 05 квітня 2018 року подав апеляційну скаргу.

За наведених обставин строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо інших доводів апеляційної скарги перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд дотримався вимог закону, зясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, повністю відповідає вказаним вимогам закону і ґрунтується на даних, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення від 24.12.2017 року серія БД №416337 (а.с.1) та №418267 (а.с.2); записами відеофіксації правопорушення, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупинився на вимогу працівників поліції на вул.Коновальця, а доїхав до перехрестя, звернув на вул.С.Бандери, де був зупинений іншим автомобілем патрульної поліції. Також, з даного відеозапису вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного спяніння, а саме порушення мови і координації рухів, однак на пропозицію працівника патрульної поліції він категорично відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, хоча йому було розяснено підстави для такого огляду та наслідки відмови від нього (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 від 24.12.2017 року про те, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан спяніння (а.с.4,5).

Наведені обставини повністю спростовують твердження ОСОБА_1, що він невідкладно виконав вимогу патрульних про зупинку, у нього не було ознак спяніння і йому не пропонували проходити огляд в установленому порядку.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні та оціненими судом першої інстанції доказами.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки як слідує з матеріалів справи та змісту оскарженої постанови, він був належно повідомлений про розгляд складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, подавав суду письмові пояснення, брав участь в судовому засіданні 14 лютого 2018 року і дав свої пояснення по суті справи, був належно повідомлений про час і місце наступного засідання, однак не зявився до суду, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Доводи апелянта про незаконність його зупинки і як наслідок неправомірність подальших дій працівників поліції спростовується даними постанови №231873 від 24 грудня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що в той день о 00 год. 15 хв. він керуючи автомобілем при здійсненні повороту на вул.Коновальця не ввімкнув відповідний світловий покажчик, чим порушив п.9.2.(Б) ПДР. Як встановлено в ході апеляційного розгляду вказану постанову ОСОБА_1 не оскаржував і вона набрала законної сили. Крім того, вказані обставини підтверджуються даними долученого до справи запису відеокамер патрульної поліції.

Доводи апелянта, що у врученій йому копії протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не вказано який саме пункт ПДР порушено і за якою саме частиною статті КУпАП кваліфіковано його дії, і це позбавило його можливості належним чином захищати свої інтереси в суді є також безпідставними, оскільки в наявному в матеріалах справи протоколі ці відомості зазначені, судовий розгляд здійснювався на протязі січня-лютого 2018 року і ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи. Більше того, він подавав суду свої письмові пояснення по суті цього правопорушення.

Наведені в апеляційній скарзі твердження про явну упередженість свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є надуманими, оскільки жодних обєктивних підстав сумніватися у достовірності їх пояснень апелянтом не наведено. Крім того, їх пояснення узгоджуються з даними записів відеокамер патрульних, якими зафіксовано відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан спяніння у встановленому порядку.

Доводи апеляційної скарги, що відсутність у ОСОБА_1 ознак спяніння підтверджується тим, що працівники поліції не усунули його від подальшого керування автомобілем спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_5, який зобовязався доставити автомобіль ВАЗ д.н.з. 5916ХМ за місцем стоянки.

Таким чином, наведені та інші викладені в апеляційній скарзі доводи не є істотними, оскільки не спростовують встановлених в ході судового розгляду обставин і правильність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6