Справа № 359/34/18 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/476/18 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька О. П.
Категорія 257 22.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Свінціцька О.П., з участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого контролером в ДП МА «Бориспіль», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до постанови, 22.12.2017р. близько 22-00 год. в АДРЕСА_2, ОСОБА_3 виражався брутальною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_4 та намагався вчинити бійку. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив насильство в сім'ї, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Своє рішення суддя мотивував тим, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. Однак, станом на 20.04.2018 року пройшли строки притягнення до відповідальності вказаної особи, з урахуванням положень ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на те, що пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визнання вини.

Посилається і на те, що суд першої інстанції при застосуванні ст.38 КУпАП не врахував Узагальнений науково-консультативний висновок Науково - консультативної ради при ВАСУ, згідно якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Вказує і те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а дії ОСОБА_3, зазначені у протоколі, повністю відрізняються від його дій, про які зазначила в своїх поясненнях потерпіла.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції вказує, що ОСОБА_3 13.12.2017 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Разом з тим, постанови суду на підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучено не було.

Зазначені вище недоліки впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 саме за ч.1 ст.173-2 КУпАП і їх наявність позбавляє суддю можливості встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність правопорушника, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Вказує і те, що протокол та додатки до протоколу не містять доказів перебування осіб у шлюбі(свідоцтва про шлюб, копій паспортів з відміткою про реєстрацію шлюбу та місця проживання). Тобто жодного доказу, який би ідентифікував осіб як членів сім'ї, які спільно проживають, що є очевидною ознакою об'єкту правопорушення для цілей закону «Про запобігання насильства в сім'ї».

Крім того, наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_5 містять опис дій які формально підпадають під склад правопорушень розділу злочинів проти здоров'я КК України, відповідно, повідомлення ОСОБА_6 у встановленому КПК порядку не перевірялось, опис факту удару вийшов за межі ознак складу адміністративного правопорушення.

Посилається і на те, що в порушення ст.40 Закону України «Про національну поліцію» №580-УІІІ від 02.07.2015 року, яким передбачено, що для забезпечення публічної безпеки і порядку з метою попередження, виявлення та фіксування порушення поліція закріплює на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку, однак в матеріалах справи вказаний запис, як доказ, відсутній.

Вказує і те, що дослідженням представлених матеріалів, пояснень учасників правопорушення встановлено, що при складанні протоколу працівниками поліції було неправильно визначено, що ОСОБА_3 за місцем свого проживання вчинив сварку із дружиною, чим вчинив психологічний тиск, оскільки не були в достатній мірі враховані пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо події правопорушення, а саме те, що між ними виникла словесна сварка, яка не носила характеру фізичного чи психологічного тиску, та не містило складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, протиправні дії особи можуть утворювати склад адміністративного правопорушення лише тоді, коли такими діями особи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого. Якщо ж таких наслідків не настало, або не могло настати, дії особи не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 22.12.2017 року близько 22-00 год. в АДРЕСА_2, ОСОБА_3 виражався брутальною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_4 та намагався вчинити бійку. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив насильство в сім'ї, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя дійшов до обґрунтованого висновку що ОСОБА_3 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, що підтверджується копією протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке, що готується) від 22.12.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 22.12.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 22.12.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 26.02.2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 26.02.2018 року.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то ці доводи не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов'язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи вимоги ч.6 ст. 82 ЦПК України та ч.6 ст.78 КАС України щодо обов'язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов'язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України».

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.1732 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обовязковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Із урахуванням наведеного суддя місцевого суду обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність притягнення ОСОБА_3до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАПта закриття провадження у цій справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Також безпідставними є доводи захисника про неповноту судового розгляду, яка полягає в тому, що судом не було досліджено доказів перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в шлюбі. Так, протокол щодо ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП було складено 28.12.2017р., а як вбачається з пояснень адвоката ОСОБА_8, наданих в суді апеляційної інстанції, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано в квітні 2018р., тобто на момент вчинення правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі.

Враховуючи викладене, постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_3відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв'язку з чим постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2018 рокущодо ОСОБА_3- залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П.Свінціцька