Справа №592/3430/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 33/788/205/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/3430/18 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10 квітня 2018 року, якою справа про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

за ст.122-4 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_3

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

захисника - адвоката Кучменка С.В., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді у зв'язку з порушенням суддею норм процесуального та матеріального права, а також невідповідністю висновків судді обставинам справи, і прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, оскільки постанова судді не містить належних мотивів щодо відсутності вини ОСОБА_4, обставини ДТП не свідчили про наявність виняткових випадків, за яких останній мав право залишати місце пригоди. Також вказує на те, що ОСОБА_4 визнав свою причетність до ДТП лише під впливом беззаперечних доказів. Крім того, суддею не були досліджені всі докази та не враховано того, що жодних дій, перелічених в п.2.10 ПДР ОСОБА_4 не вчинив.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 443005 від 28.03.2018 водій ОСОБА_4 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а саме за те, що 15.01.2018 о 10 год. 00 хв. в м. Суми на перехресті вул. Супруна та пр. Шевченка, керуючи автомобілем Mazda CX-7 н.з. НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість, не дав дорогу пішоходу та допустив наїзд на ОСОБА_6, який отримав тілесні ушкодження, для доставлення в медичний заклад залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.04.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_4 було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Вислухавши доводи представника потерпілого ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника Кучменка С.В. про залишення рішення судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 443005 від 28.03.2018, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Однак зазначені висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді доказах.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду даної справи, 15.01.2018 о 10 год. 00 хв. в м. Суми на перехресті вул. Супруна та пр-та Шевченка водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Mazda CX-7 н.з. НОМЕР_1 та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість руху, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 та допустив на нього наїзд, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Для доставлення потерпілого в медичний заклад ОСОБА_4 залишив місце ДТП та не повернувся.

Такими своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.10 «а» ПДР України, згідно яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вказані обставини, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 443005 від 28.03.2018 (а.с.1), об'єктивно підтверджуються також показаннями самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, який як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не заперечував того, що 15.01.2018 керуючи автомобілем Mazda CX-7 н.з. НОМЕР_1 він допустив наїзд на ОСОБА_6, після чого самостійно доставив потерпілого до лікарні, де залишив свої дані, а потім поїхав у власних справах, не повернувшись при цьому на місце ДТП.

Крім того, факт порушення ОСОБА_4 вимог п.2.10 «а» ПДР України підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000165, які містяться у справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- витягом з ЄРДР, згідно якого були внесені відомості за ч.1 ст.286 КК України у зв'язку з отриманням ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час ДТП 15.01.2018 на пр-ті Шевченка в м. Суми;

- копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6, згідно якого рухаючись 15.01.2018 по нерегульованому пішохідному переходу на пр-ті Шевченка в м. Суми, він відчув удар, від якого впав та втратив свідомість, а прийшов до тями вже у лікарні;

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_7, згідно якого 15.01.2018 близько 10 год. 00 хв. вона перебувала у якості пасажира на передньому сидінні автомобіля «Mazda», яким керував ОСОБА_4 Рухаючись по вул. Супруна на перехресті з пр-том Шевченка вказаним автомобілем був допущений наїзд на пішохода, після чого вони зупинились, допомогли потерпілому підвестися та відвезли його на цьому ж автомобілі до лікарні, а потім вони повернулися на роботу;

- копіями протоколів допиту свідка ОСОБА_8 та додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_4, показання яких підтверджують факт вчинення ДТП за наведених вище обставин;

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 19.03.2018, згідно якого ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.3-5).

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності і взаємозв'язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги представника потерпілого є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а судове рішення підлягає скасування з цих підстав.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не порушував ПДР України, оскільки він поїхав з місця ДТП через необхідність доставити потерпілого до лікарні є необгрунтованими та не можуть бути узятими до уваги, оскільки відповідальність за ст.122-4 КУпАП настає у випадку залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як було встановлено вище, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість руху, не надав дорогу пішоходу та допустив наїзд на ОСОБА_6, який отримав тілесні ушкодження, після чого залишив місце ДТП та не повернувся.

При цьому, навіть у тому випадку, коли стан потерпілого свідчив про невідкладність надання йому медичної допомоги і відсутність жодної можливості надати йому таку допомогу яким-небудь іншим чином (вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги тощо), окрім як доставити його до найближчого лікувального закладу власним транспортним засобом, водій ОСОБА_4 все одно був зобов'язаний повернутися до місця ДТП, чого не дотримався.

Що стосується тверджень апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_3 про невмотивованість рішення судді суду першої інстанції, то вони також заслуговують на увагу і підлягають задоволенню, а постанова судді безумовному скасуванню і з цих підстав, оскільки, не навівши мотивів на спростування доводів потерпілої сторони, не дослідивши та не давши правової оцінки всім доказам, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р. та національним законодавством України.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п.п.29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена у рішенні ЄСПЛ № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Ігнорування суддею суду першої інстанції доречних аргументів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є грубим порушенням ст.6 Конвенції, практики ЄСПЛ, внаслідок чого можна зробити висновок про те, що необґрунтованість і невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв'язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів апеляційної скарги, оскільки процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ, а у випадках, коли положення адміністративного законодавства не регулюють або неоднозначно регулюють питання судового провадження, то застосовуються основні засади (принципи) судочинства України, передбачені у ст.129 Конституції України, розділі I Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах.

У відповідності до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Враховуючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, які у своїй сукупності і взаємозв'язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості, факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки останній будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 «а» ПДР України, а тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати останнього винним у вчиненні даного правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.3 цієї статті.

За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Зважаючи на те, що адміністративне правопорушення було вчинене 15.01.2018, то строк накладення адміністративного стягнення сплинув 15.04.2018, внаслідок чого після скасування постанови судді від 10.04.2018 провадження по справі у відношенні ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норми матеріального права, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.