Провадження №3/428/2581/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління боротьби зі злочинами пов"язаними з торгівлею людьми ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ОСОБА_2, громадянина ОСОБА_2, посвідка на постійне проживання серія ДН № 1205/51 від 09.09.2011 р. СГІРФО Слов"янського МВ (з обслуговування м. Слов"янська та Слов"янського району) ГУМВС України в Донецькій області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Сєвєродонецького міського суду Луганської області з Управління боротьби зі злочинами пов"язаними з торгівлею людьми ГУНП в Луганській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 697141 від 16.11.2018 року, 16.11.2018 року о 09-00 год. на ринку "Радість", розташованому на вулиці Вілєсова м. Сєвєродонецька Луганської області громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_1, у період часу 18.10.2018, 02.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018 неодноразово, систематично здійснював реалізацію овочевих продуктів без державної реєстрації в порушення п.1 ст.58 ГПК України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В протоколі адреса реєстрації ОСОБА_1 зазначена, як АДРЕСА_1, однак на підтвердження цієї інформації будь-якого документу не надано.

Судом встановлено, що у вказаному протоколі не викладено повно фактичних обставин правопорушення, до протоколу не додано жодного доказу на підтвердження факту провадження систематичної господарської (підприємницької) діяльності та одержання прибутку, та взагалі не вказано, яку саме господарську діяльність він здійснював, у чому вона полягає, які він мав прибутки, у чому вони виражалися, тощо; а також відсутні посилання на здійснення такої діяльності без реєстрації або відповідної ліцензії, що є обовязковою ознакою здійснення господарської діяльності. Також, до матеріалів адміністративної справи пояснення свідків не завірені належним чином відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обовязок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб. Однак дані матеріали оформленні неналежним чином, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 256 КУпАП «Зміст протоколу про адміністративне правопорушення» - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, потерпілих, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тощо. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Також при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі.

Згідно зі ч.1 ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.164 КУпАП відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є, по-перше, факт надання послуг за винагороду та, по-друге, систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не наведено норми закону, що регулюють зайняття господарською діяльністю, які порушив ОСОБА_1, хоча диспозиція ст. 164 ч. 1 КУпАП є бланкетною. Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Одночасно, ксерокопії документів, що посвідчують особу, які додані до матеріалів справи не оформленні належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому, до матеріалів справи долучені ксерокопії фотографій, з яких не зрозуміло, яку обставину вони підтверджують, дату, місце, та за яких обставин вони були отримані, яким саме приладом та якою особою було здійснено фотографування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказів здійснення особою, відносно якої складено протокол, саме господарської діяльності, відповідальність за здійснення якої без державної реєстрації, як субєкта господарювання заборонена, до протоколу не додано.

Суддя вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що є підстави для повернення їх на дооформлення оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 697141 від 16.11.2018 року не зазначено обєктивну сторону адміністративного правопорушення з врахування особливостей диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п.24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14).

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року за № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КпАП України щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на дооформлення оскарженню не підлягає.

За таких обставин, матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП слід повернути до Управління боротьби зі злочинами пов"язаними з торгівлею людьми ГУНП в Луганській області для дооформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256, 278, 283 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП слід повернути до Управління боротьби зі злочинами пов"язаними з торгівлею людьми ГУНП в Луганській області для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Бойко