Справа № 720/1908/18
Провадження 3/720/681/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 130 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у звязку із тим, що 18 серпня 2018 року о 18 годині 00 хвилин в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, керуючи автомобілем НОМЕР_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого вжив алкогольні напої до проходження медичного огляду на стан спяніння.

Його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 18 серпня 2018 року ремонтував автомобіль у себе вдова. Приблизно в обід він випив 1 літр пива, однак в стані спяніння не перебував, після чого далі ремонтував автомобіль. Близько 18 години він відремонтував автомобіль та вирішив перевірити його стан. Оскільки автомобіль мав проблеми із ходовою частиною, допустив зіткнення в огорожу сусіда, після чого пішов до дому. Через 45 хвилин приїхали працівники поліції, оформили факт ДТП та відвезли його в лікарню для проходження медичного огляду на стан спяніння, під час якого він видихнув у драгер, який показав, що він був тверезий. Після ДТП він не вживав спиртні напої, а попередні пояснення дав з метою уникнення відповідальності. Оскільки, керував автомобілем в тверезому стані та після ДТП алкогольні напої не вжив, просив провадження у справі закрити.

ОСОБА_2 пояснила суду, що є дружиною ОСОБА_1. Останній 18 серпня 2018 року весь час був вдома, щоб він вживав алкогольні напої того дня вона не бачила. При попередньому судовому розгляді справи, вона ввела в оману суд та зазначила, що він вживав алкогольні напої після ДТП, чого насправді не було. Таку позицію вона зайняла тому, що їй так порекомендував знайомий юрист.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 4 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.4 КУпАП відповідальність особи настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а згідно ст. 9 КУпАП обовязковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як докази підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення та його пояснення доданні до протоколу.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.4 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Так, під час судового розгляду ОСОБА_1 відмовився від раніше наданих пояснень про те, що він вжив алкогольні напої після ДТП та пояснив, що тим самим він обмовив себе, так як не знав, що за вжиття алкогольних напоїв після ДТП є адміністративна відповідальність. Насправді алкогольні напої він вжив в обід 18 серпня 2018 року та в момент його медичного огляду перебував в тверезому стані.

Дослідженими судом доказами встановлено, що 18 серпня 2018 року о 18 годині 00 хвилин в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, керуючи автомобілем НОМЕР_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

З пояснень очевидців події ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП був у явному стані алкогольного спяніння, про що свідчила його поведінка, зовнішній вигляд та агресивність.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння підтверджується також висновком його медичного огляду на стан спяніння № 172 від 18 серпня 2018 року, проведеного лікарем КУ «Новоселицьке ЦРЛ» ОСОБА_5.

Таким чином, аналізуючи у сукупності досліджені докази приходжу до висновку, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння до вчинення ДТП, а належних та допустимих доказів того, що після вчинення ДТП він вжив алкогольні напої до медичного огляду в лікарні в матеріалах справи відсутні.

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надані суду при розгляді справи за ст. 130 ч.1 КУпАП про те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП, вважаю неправдивими, до яких слід відноситися критично, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами, були декілька разів змінені ними під час судового розгляду, а тому приходжу до висновку, що вони надані з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо вжиття ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.4 КУпАП не доведена, у звязку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В той же час, посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що на момент медичного огляду ОСОБА_1 був тверезий, оскільки факт спяніння не підтверджено за допомогою тест-драгера суперечить обставинам справи та висновку КУ «Новоселицька ЦРЛ» № 172 від 18 серпня 2018 року.

Так, заключення вказаного висновку підтверджується витребуваним судом актом медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1.

Порядок проведення огляду водія лікарем на предмет встановлення факту спяніння передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Пунктом 9 Розділу 3 даної Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоровя лише для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тобто, можливості застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного спяніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів вимірювання даною Інструкцією не передбачено.

Лікар, як спеціаліст в галузі медицини, оглядає особу, котра доставлена працівниками поліції для огляду, перевіряє наявність зовнішніх ознак спяніння, заміряє тиск, пульс та кількість подихів у хвилину, проводить інші обстеження, з метою перевірки стану опорно-рухового апарату та мовної сфери.

Згідно п. 15 Розділу 3 цієї ж Інструкції, саме за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно п. 22 Розділу 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 року, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, вимога про проходження огляду на стан алкогольного спяніння у лікувальному закладі лише з використанням приладу типу «Драгер» є незаконною.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.4, 247 п.1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: