Справа № 404/2395/18
Номер провадження 3/404/1080/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.04.2018 року о 02 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan 350Z», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в м. Кропивницькому по вулиці Шульгіних, 38, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, повідомлявся своєчасно належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.21), подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи призначеної 29.05.2018 року на 11 год. 50 хв. без його участі, а тому відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із поданої до суду заяви 29.05.2018 року (а.с.21) та матеріалів відеозапису, наданих до суду, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, оскільки стверджує, що не керував транспортним засобом.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №051220, який містить виклад раніше вказаних обставин, та відеозапис, яким зафіксовано обставини події (а.с.1-2);

- результати тесту №3037 приладу «Drager Alcotest 0429» стосовно ОСОБА_1 - 1,33 проміле, який проведено 17.04.2018 року о 03 год. 31 хв. (а.с.4, 5);

- акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_2, згідно з якими після виклику на заправку «ОККО» та зупинки автомобіля «Nissan 350Z», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, водій назвався ОСОБА_1 та мав ознаки алкогольного спяніння (а.с.7);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно з якими на АЗС «ОККО» 17.04.2018 року близько 02 год. 20 хв. заїжджав автомобіль «Nissan» жовтого кольору, пасажир та водій якого були в стані алкогольного спяніння (а.с.8-9);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_5, згідно з якими у його присутності ОСОБА_1 17.04.2018 року пройшов тест на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер», результат якого 1,33 проміле (а.с.10).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Виходячи з обставин справи, ОСОБА_1 ставляться у провину згідно з ч.1 ст.130 КУпАП дії щодо керування 17.04.2018 року о 02 год. 40 хв. транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмови від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують пояснень ОСОБА_1 наданих ним одразу на місці події.

Насамперед жоден з відеозаписів, надісланих до суду, не містить даних про те, що 17.04.2018 року о 02 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan 350Z», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в м.Кропивницькому по вулиці Шульгіних, 38. Більше того, протягом всього відеозапису ОСОБА_1 наполягав на тому, що не був водієм транспортного засобу.

Долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 також не містять жодних обєктивних даних як і щодо особи, яка керувала автомобілем, так і конкретного автомобіля, яким керувала така особа, а також не стосуються керування транспортним засобом у місці зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки АЗС «ОККО», стосовно якої надано пояснення, розташована по проспекту Винниченка у м.Кропивницькому.

За вказаних обставин, оскільки як вбачається із матеріалів справи та долучених відеозаписів працівники патрульної поліції, які здійснювали провадження у справі про адміністративне правопорушення, безпосередньо не були очевидцями того, яка особа керувала транспортним засобом за обставин вказаних в протоколі, не зупиняли транспортний засіб, єдиним доказом на підтвердження твердження про керування ОСОБА_1 автомобілем є письмові пояснення свідка ОСОБА_2 ОСОБА_6, вказані пояснення відібрано поверхово, без зазначення конкретного місця, часу керування автомобілем, марки автомобіля, вказівки про місце роботи свідка, способу зупинки автомобіля тощо.

Тобто жоден із доказів, долучених до справи, не містить достатніх даних для твердження про те, що 17.04.2018 року о 02 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем по вул. Шульгіних, 38 у м. Кропивницькому, але вказані обставини підлягають доведенню у справі про адміністративне правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Таким чином обставини, викладені в поясненнях свідком ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, поставлені під сумнів поясненнями ОСОБА_1 під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованими відеозаписом та в його письмовій заяві. Відтак, за відсутності інших доказів, достатні, допустимі докази, які такі пояснення ОСОБА_1 спростовують, у матеріалах справи відсутні та суду не подані.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозвязку, суд вважає, що у справі відсутні достатні і достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, що є обовязковою ознакою та виключає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться йому в провину.

Крім всього, суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у провину ставляться дії щодо відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння та порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дослідженням на обґрунтування вказаного твердження доказів, зміст яких викладений раніше, судом встановлено, що матеріали справи не містять достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Так, долучені до протоколу письмові пояснення свідків, акт огляду на стан спяніння, результати тесту приладу «Drager Alcotest 0429», не містять будь-яких даних щодо відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного спяніння.

При цьому акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів у відповідній графі та в будь-якому іншому місці не містить обовязкового реквізиту підпису інспектору поліції, який його склав. Оскільки відповідність фактів, викладених у акті не посвідчена підписом особи, яка його склала, такий документ визнається судом недопустимим доказом та не береться судом до уваги.

Згідно з дослідженими даними відеофайлів .mov, .mov вбачається, що ОСОБА_1 17.04.2018 року вночі було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу приладу «Drager Alcotest», на що він погодився, але як перед оглядом, так і після нього неодноразово стверджував, що не керував автомобілем. Після проведеного огляду поліцейський оголосив результат 1,33 проміле та запитав ОСОБА_1, чи погоджується він з результатом тесту приладу «Drager Alcotest», на що останній відповів, що не заперечує той факт, що перебуває в стані алкогольного спяніння, але наполягає на тому, що не керував транспортним засобом, був пасажиром та намагався йти додому, але йому не дають цього зробити. У звязку із цим ОСОБА_1 вказав, що не буде підписувати відповідні документи. Надалі йому поліцейським у разі не згоди пропонується проїхати в «больніцу», на що ОСОБА_1 вказує, що не керував автомобілем. Після цього один поліцейський вказує іншому поліцейському, що в разі відмови ОСОБА_1 підписати документи, необхідно скласти протокол про адміністративне правопорушення у звязку із порушенням ОСОБА_1 пункту 2.5.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного спяніння, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Положеннями пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (далі за текстом Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Форму направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено у додатку №1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція). У вказаній формі направлення зазначається назва закладу охорони здоров'я, дата, час, ПІБ, дата народження та інша інформація стосовно особи правопорушника, результати огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп'яніння та інші відомості.

ОСОБА_6, із матеріалів відеозаписів, долучених до справи, вбачається, що ОСОБА_1 після огляду на стан алкогольного спяніння на місці шляхом складання відповідного направлення на огляд до закладу охорони здоровя поліцейським не направлявся. Письмове направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння, як то передбачено у додатку №1 до Інструкції, також до матеріалів справи не долучено.

Матеріали відеозапису не містять відомостей, щоб ОСОБА_1 навіть в усній формі направлявся або йому пропонувалося проїхати до конкретно визначеного закладу охорону здоровя із зазначенням його назви для певних цілей - проведення огляду на стан алкогольного спяніння, із зазначенням відповідних підстав, які вважали працівники поліції наявними.

Крім того, у поясненнях свідків, долучених до справи, відсутні також дані, які стосуються тверджень щодо направлення або пропозиції поліцейських ОСОБА_1 у встановленому порядку пройти огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя та відмови останнього від його проходження, хоча вказана відмова має бути зафіксована в присутності двох свідків.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зважаючи на відсутність жодних пояснень свідків щодо обставин направлення ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного спяніння та відмови від проходження огляду на стан спяніння, проаналізовані відеозаписи та відсутність відеозаписів, які б містили інші дані, що стосуються обставин справи, відсутність достатніх відомостей про направлення ОСОБА_1 до конкретного закладу охорону здоровя у звязку із незгодою із результатами огляду, проведеного поліцейським, суд вважає не доведеними належними доказами обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку в присутності двох свідків, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки обставини порушення Правил дорожнього руху, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, поставлені під сумнів наявними доказами, не ґрунтуються на інших доказах у справі, суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

При цьому суд повторно посилається на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із врахуванням тлумачень яких не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_7