П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2018 Справа №607/20779/18

13 листопада 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2018 року о 17 год. 18 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 55, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser», держаний номерний знак НОМЕР_1, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався в безпечності маневру, здійснюючи рух заднім ходом, не дотримався бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_2. Внаслідок дорожньотранспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №206545 від 09 жовтня 2018 року, 05 жовтня 2018 року о 17 год. 18 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 55, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», держаний номерний знак НОМЕР_1, будучи причетним до дорожьо-транспортної пригоди, місце події залишив.

ОСОБА_1 був присутній у попередньому судовому засіданні 25 жовтня 2018 року, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав та щиро розкаявся. Однак, своєї вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не визнав. Пояснив, що місце події залишив не умисно, оскільки у той момент йому не було відомо про скоєння дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження іншого транспортного засобу. Просив провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просила провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити. Пояснила, що ОСОБА_1 05 жовтня 2018 року близько 17 год. здійснював рух на автомобілі «Toyota Land Cruiser» по вул. Микулинецька в м. Тернополі, однак жодного зіткнення з іншими транспортними засобами не вчиняв, будь-яких звукових сигналів не чув, пошкоджень свого транспортного засобу не виявляв. Таким чином, ОСОБА_1 не було відомо про його причетність до дорожньо-транспортної пригоди, у звязку з чим він не маючи свідомого умислу, залишив місце події. Посилаючись на наведене, просила провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №206544 від 09 жовтня 2018 року; схемою місця ДТП, яка сталася 05 жовтня 2018 року о 17 год. 18 хв.; рапортом працівника поліції від 08 жовтня 2018 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 05 жовтня 2018 року та ОСОБА_1 від 09 жовтня 2018 року; протоколом огляду транспортного засобу від 09 жовтня 2018 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення за ст. 122-4 КУпАП слід зазначити наступне.

Положенями ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. При цьому, такі дії мають вчинятися свідомо з метою покиненню місця ДТП. Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 мав намір залишити місце дорожньо-транспортної пригоди через нехтування правилами безпеки дорожнього руху.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 неумисно покинув місце ДТП через те, що не знав про свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження іншого транспортного засобу.

Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 09 жовтня 2018 року, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, судом не встановлено субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, у звязку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті 124 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_4