КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/97/2018 Суддя у І-й інст.: Смик С.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року, якою провадження щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, 29 липня 2017 року о 09 год. 55 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Scania» державний номерний знакНОМЕР_1 з причепом Kogel д.н.з. НОМЕР_2 по бульв. Дружби Народів, 30А у м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку справа, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.3 ПДР України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про закриття провадження у справі, оскільки суду не надано достатньо доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_4 п. 2.3 б), 13.1 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що справа була розглянута за відсутності іншого учасника ДТП ОСОБА_3, а повний текст оскаржуваної постанови отриманий ОСОБА_3 14 березня 2018 року, тому просить поновити строк та визнати причину його пропуску поважною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що постанова суду прийнята внаслідок порушення процесуального права та невірного застосування матеріального права, а тому просить її скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Звертає увагу на те, що судом було ухвалено допитати свідків пригоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6, але до суду фактично вони не викликались, і матеріали справи не містять доказів їх виклику, і при цьому судом, при ухваленні рішення, взято до уваги показання цих свідків.

Крім того вказує, що суд 28.02.2018 року провів судове засідання за відсутності іншого учасника ДТП ОСОБА_3, яка перебувала за дверима зали судового засідання , однак її ніхто не запросив і її пояснення до уваги судом не узяті із посиланням на те, що вона є «зацікавленою» особою.

Зазначає, що 13.12.2017 слухання відбулось за участю обох сторін як в одній справі, але 28.02.2018 судом ухвалено постанови у двох різних справах.

Вказує, що відповідно до висновку № 31 експертного дослідження обставин та механізму ДТП ОСОБА_3 діяла правомірно, а у вчиненні ДТП винуватий водій ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що ані ОСОБА_3, ані її представник - адвокат ОСОБА_2, не були присутні в судовому засіданні суду 1-ї інстанції, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 отримала 14.03.2018, після чого 24.03.2018 її представник подала апеляційну скаргу, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження не є пропущеним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, думку ОСОБА_4, який проти неї заперечив, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, судом цих вимог в повній мірі дотримано не було, про що правильно вказує в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2

За висновком суду 1-ї інстанції, пояснення ОСОБА_4 про те, що він не порушував правил дорожнього руху, оскільки рухався по ділянці дороги, де проводились ремонтні роботи, через що всі транспортні засоби переміщалися в одну ліву смугу руху та який, закінчуючи цей маневр, відчув удар автомобіля «Volkswagen» в праву частину свого автомобіля, збігаються в цілому з поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Разом з тим, суд 1-ї інстанції не узяв до уваги письмові пояснення водія автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3, зазначивши, що вона є зацікавленою особою і її пояснення спростовуються доказами у справі, чим на думку апеляційного суду, допустив неповноту судового розгляду та однобічно підійшов до встановлення обставин справи.

Так, згідно пояснень ОСОБА_3, які вона підтвердила в апеляційному суді, 31.07.2017 вона рухалась по бульвару Дружби народів на автомобілі Фольксваген «ПОЛО седан» в сторону моста Патона. Оскільки проводився ремонт дороги і в районі станції метро Дружби народів смуги руху в напрямку мосту Патону були перекриті і на певній ділянці бульвару Дружби народів мало місце звуження дороги, чим рух було значно ускладнено, вона рухалась зі швидкістю не більше 5-10 км/год, та у місці звуження дороги подивилась у ліве водійське вікно і побачила на відстані 10-15 м позаду її автомобіля автомобіль «Сканія» з причепом під керуванням ОСОБА_4, який не рухався, а стояв. В цей час вона почала виконувати маневр з`їзду у ліву смугу та у ліве дзеркало побачила дуже швидке наближення автомобіля «Сканія», і оскільки прямо перед її автомобілем та позаду нього були інші авто, вона не могла додати швидкості або зменшити її, а тому почала сигналити, сподіваючись, що водій «Сканії» почує сигнал та подивиться на дорогу. Однак, ОСОБА_4 рухався із більшою швидкістю, ніж вона, і був чимось заклопотаний, від чого кузов «Сканії» затиснув її автомобіль в задньому лівому крилі, від чого почувся скрегіт металу. Після цього вона загальмувала та продовжувала сигналити і кричати, але автомобіль «Сканія» продовжив рух і зупинився навпроти переднього лівого водійського дзеркала її автомобіля.

Заміри, що були зроблені на місці ДТП працівниками поліції, підтверджують пояснення ОСОБА_3 про те, що у момент зіткнення її автомобіль знаходився у смузі руху автомобіля ОСОБА_4 і свідчать про те, що ОСОБА_3 на своєму автомобілі завершувала маневр повороту у ліву смугу, оскільки відстань до заднього правого колеса становить 14,8м, а відстань до смуги 14,6м.

Ці обставини в суді 1-ї інстанції не перевірялись, а отже висновок суду про те, що автомобіль ОСОБА_3 намагався об`їхати автомобіль ОСОБА_4 з правої сторони, є помилковим і таким, що зроблений на суперечливих доказах, на що обґрунтовано звернуто увагу в апеляційній скарзі.

Крім того, вказаний висновок суду спростовуються висновком експерта Української експертної компанії № 31, з якого вбачається, що автомобіль «Сканія» перед зіткненням рухався з більшою швидкістю, ніж автомобіль Фольксваген, який міг знаходиться в статичному стані в момент первинного контакту, що підтверджуються характером пошкоджень автомобілів: автомобіль «Сканія» контактував своєю передньою кутовою частиною з лівою боковою частиною автомобіля Фольксваген і поздовжні вісі вказаних транспортних засобів розташовувались під кутом приблизно 2-5 градусів, механізм пошкоджень яких свідчить про попутне зіткнення автомобілів.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, відволікся від керування цим засобом у дорозі, чим порушив п.п. 13.1, 2.3 б) ПДР України, і на це правильно звертає увагу апелянт.

Згідно положень ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону суддя, розглядаючи справу щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, не дотримався, належної оцінки наявним у справі доказам не надав і у взаємозв'язку між собою їх не проаналізував, достатніх доводів на спростування позиції ОСОБА_3 у своєму рішенні не навів, і при цьому фактичні обставини справи належним чином не з'ясував, а тому прийшов до помилкового висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 порушень вимог п.п. 13, 2.3 б) ПДР, і як наслідок - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а отже задоволенням апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 та постановленням нового рішення про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко