Справа № 163/918/18 Провадження №33/802/249/18 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С.С.
Категорія: ст.ст.471, 472 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - ОСОБА_1,

особи, що притягається до відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - Лисюка В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Д. Джиги на постанову Любомльського районного суду від 25 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1, власника ПФ «Гвоздиковаз», РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_2,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн., провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Вилучені за цим протоколом 26568 (двадцять шість тисяч п'ятсот шістдесят вісім ) доларів США повернуто ОСОБА_2.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 01.05.2018 року з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи встановлену постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року №148 норму 26568 доларів США або 696878,64 гривні за курсом НБУ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Згідно протоколу протоколу про порушення митних правил №2241/20500/18 від 01.05.2018 року він же, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка підлягала обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор», як форму декларування, шляхом вчинення дії, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині закриття провадження за ст.472 МК України т.в.о. заступника начальника митниці в апеляційній скарзі вказує на те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винним у порушенні митних правил за ст..ст.471, 472 МК України та накласти адміністративне стягнення в межах санкцій даних статей.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши представника митниці, який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, ОСОБА_2 та його захисника, які апеляційну скаргу заперечили, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при винесенні постанови вказаних вимог закону місцевим судом дотримано.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 471 МК України, за обставин вказаних у постанові, який ніким з учасників судового процесу не оспорюється.

На думку апеляційного суду, рішення суду про закриття провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 472 МК України ґрунтується на досліджених судом доказах, якими підтверджується відсутність у діях останнього складу вказаного правопорушення.

У протоколі про порушення митних правил, складеному щодо ОСОБА_2, не розкрито об'єктивної сторони правопорушення за ст. 472 МК України, яка передбачає відповідальність за недекларування за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З протоколу незрозуміло, в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Оскільки ОСОБА_2 не перетинав митний кордон України зоною митного контролю «червоний коридор», де письмове декларування є обов'язковим, тому кваліфікація його дій за ст. 472 МК України є безпідставною.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з'ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, надавши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив порядок проходження митного контролю у зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 471 МК України, а провадження у справі за ст. 472 МК України закрив на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Що стосується можливості накладення на ОСОБА_2 додаткового стягнення у вигляді конфіскації валюти, то місцевий суд обґрунтовано не застосував його.

Так, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_2 надав квитанції про здійснення валютно-обмінних операцій, що підтверджують законність походження валюти.

Довідка органу ДФС за місцем проживання ОСОБА_2 дає достатні підстави вважати підтвердженим факт законності і достатності одержаних ним доходів як підприємця для придбання валюти.

Надані ОСОБА_2 документи щодо проживання його доньки в Республіці Польща і укладення договору купівлі-продажу житла підтверджують його пояснення про законну мету переміщення готівки.

Наведені докази дають підстави вважати, що за умови правильного обрання зони митного контролю ОСОБА_2 мав усі законні підстави для переміщення усієї суми валюти.

Відповідно до практики Європейського Суду застосування конфіскації валюти, що передбачено санкцією ст.471 МК України як додаткове стягнення, в даному конкретному випадку буде порушенням положень ст..1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як таке додаткове стягнення є непропорційним та не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, оскільки очевидно покладатиме на нього індивідуальний надмірний тягар та буде очевидно неспіврозмірним практичні ролі правопорушення та відповідальності.

З такими висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Д. Джиги залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук