єдиний унікальний номер справи 423/3811/18
номер провадження 3/423/1476/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Попасна

Суддя Попаснянського районного суду Луганської області Лизенко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, громадянки України, яка народилася 24.12.1987 року, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/кв.15,

за ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо вказаної особи.

Відповідно до протоколу № 324 від 10.11.2018 року гр. ОСОБА_1 10.11.2018 року о 12 год. 30 хв. за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Першотравнева, 163, у ларьку жовтого кольору, на автобусний зупинці, здійснювала реалізацію алкогольним напоями протягом місяця за власною ініціативою метою отримання прибутку.

До протоколу № 324 від 10.11.2018 року були додані: пояснення ОСОБА_1, згідно яких вона 06.11.2018 р. зробила закупку горілки та лікерів для реалізації, проте значної реалізації алкоголю не було; протокол огляду і вилучення речей від 10.11.2018 року; копія паспорту та ІПН ОСОБА_1, фототаблиці.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у звязку з відсутністю складу правопорушення. Передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Зокрема, згідно фабули правопорушення, указаній в протоколі, ОСОБА_1 10.11.2018 року о 12 год.30 хв. здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без ліценції.

Разом із тим, роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявної ліцензії утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, а не ч.1 ст.164 КУпАП.

Так, згідно ч.1 ст.164 КпАП України адміністративна відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тоді як згідно ч.1 ст.156 КпАП України адміністративним правопорушення є роздрібна або оптова, включаючи імпорт або експорт, торгівля спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібна торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.

При цьому суд звертає увагу на те, що в протоколі не відображені будь-які інші діяння, що утворюють обєктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а суд позбавлений права самостійно змінювати або уточнювати фабулу правопорушення на шкоду особі, стосовно якої складено протокол, оскільки ця фабула по суті становить формулювання обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. При цьому суд повинен діяти, як незалежний орган правосуддя, а як не сторона обвинувачення, відшукуючи в діях особи ознаки правопорушень, які не були відображені в протоколі.

Суд нагадує, що відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 17000 грн. до 34000 грн. з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що викладені в протоколі дії ОСОБА_1 (реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії) не містять ознак обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.156 КпАП України.

Однак, відповідно до ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Таким чином, зазначена норма не передбачає можливості перекваліфікації діяння судом, тим більше, що згідно ст.255 КпАП України органи державної податкової служби не уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.156 КпАП України.

Таким чином, будучи позбавленим можливості самостійно змінювати кваліфікацію діяння або редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки парвопорушення, передбаченого ст. 156 КУпАП, скаладення протоколу за якою віднесено до компетенції органів поліції, вважається за необхідне направити матеріали справи до Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області для вирішення питання щодо протоколу про адміністративне правопорушення. У зв'язку з цим вважається недоцільним вирішення долі вилученого майна.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3, ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КпАП України закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 направити до Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області для вирішення питання щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду Луганської області через Попаснянський районний суд

Суддя І.В. Лизенко