Справа №461/7033/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю представника митниці Лубоцького Б., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився у м. Хмельницький, проживає: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1, виданий 19.02.16 року, орган, шо видав 6810,

за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про порушення митних правил №5255/20900/18 від 27.08.2018 р., 22.08.2018 року о 15 год. 58 хв. в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС із Республіки Польща до України смугою руху «зелений коридор» в'їхав автомобіль марки «Ford» модель «Mondeo», VIN: НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_2. До митного оформлення гр. України ОСОБА_2 подав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5, виданий 19.02.16 року, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню щодо транспортного засобу марки «Ford» модель «Mondeo» р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію т/з на території Республіки Польща серії НОМЕР_4, згідно з яким власником автомобіля є ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_2, а також надав Upowaznienie/Доручення № 1298/2018 від 21.08.2018 року засвідчене нотаріусом ОСОБА_5, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, як документ, що дає право на тимчасове користування вищезгаданим автомобілем громадянином України ОСОБА_2 Під час здійснення митних формальностей відносно громадянина України ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Ford» модель «Mondeo» р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2 у органу митниці виникла підозра щодо достовірності поданих громадянином України ОСОБА_2 документів на право користування автомобілем. У зв'язку з цим, даний автомобіль було затримано для проведення перевірки. Зокрема, 22.08.2018 року за вих. № 16803/13-70-20/10/38 Львівською митницею ДФС було скеровано запит до нотаріальної канцелярії ОСОБА_5 в м. Люблін (Lublin), Республіка Польща з проханням надання інформації, чи видала згадана вище нотаріальна канцелярія гр. України ОСОБА_2 доручення на користування автомобілем а саме: Upowaznienie/Доручення № 1298/2018 від 21.08.2018. Митницею за вхідним № 778/10/13-70-20/38 від 27.08.2018 було отримано відповідь на даний лист, відповідно до якої, нотаріус ОСОБА_5 повідомив, що документи Upowaznienie /Доручення № 1298/2018 від 21.08.2018 на прізвище ОСОБА_2 в його нотаріальній канцелярії не видавалися, останій номер, який виданий в даній канцелярії 35/2018.

Органом митниці дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України, дії спрямовані на переміщення транспортного засобу з поданням митному органу як підстави для переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, під час розгляду справи просили суд провадження у справі відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник Львівської митниці ДФС України зазначив, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення - порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України та просив визнати його винним.

Заслухавши думку представника митниці та думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов'язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суддя вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Як встановлено Митним кодексом України до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, притягуються особи, які здійснили переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

В свою чергу, під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, яке ставиться йому у вину. Щодо твердження органу митниці про те, що ОСОБА_2 надав митному органу довіреність як підставу для переміщення транспортного засобу, суд приходить до наступного висновку.

Орган доходів і зборів стверджує, що надана ОСОБА_2 довіреність є підробленою. Проте працівниками митниці не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_2 та справжності його підпису на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству Республіці Польща. При цьому суд враховує, що нотаріус завіряє лише справжність підпису довірителя та участь ОСОБА_2 при цьому є необов'язкова.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (стаття 239 Цивільного кодексу України) .

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Статтею 244 Кодексу передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися також на акті органу юридичної особи.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно із статтею 245 Кодексу, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін.

Крім цього, законодавством України, а саме ч. 4 ст. 250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність.

Також, враховуючи визначення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у якому, зокрема, вживається термін «приховування, а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_2 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася на митними органами.

Таким чином, дії ОСОБА_2 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 483, 487 МК України, ст.ст. 7, 9, 247 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483МК України - закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, відповідно до протоколу №5255/20900/18 від 27.08.2018 р.: транспортний засіб марки «Ford», модель «Mondeo» р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2, 2004 року випуску, об'єм двигуна 1998 см.куб., 96 кВт., тип палива дизель, колір сірий, пробіг 381 044 км., з ключем запалення, код УКТЗД 8703, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4- 1 арк., Документ Upowaznienie /Доручення № 1298/2018 від 21.08.2018, засвідчене нотаріусом ОСОБА_5 - 2 арк.- повернути ОСОБА_2.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя В.Є. Радченко