КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/835/2018 Суддя у першій інстанції: Макаренко І.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю, особи яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року та закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої доводи апелянти мотивують тим, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.268 КУпАП. Не взяв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №186262 у графі - "свідки чи потерпілі", зазначено лише прізвища свідків без адрес та контактної інформації останніх, що є грубим порушенням з боку працівників поліції, а саме "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 та вимог статті 256 КУпАП.

Також апелянти зазначають, що згідно з пояснень ОСОБА_3 прилад "ДРАГЕР" на момент зупинки ТЗ останнього у працівників поліції був відсутній та знаходився у іншого екіпажу, який в свою чергу знаходився в невідомому для самих поліцейських місці. Тоді ОСОБА_3 оскільки не відомо через котрий час зможе пройти огляд на приладі "ДРАГЕР" попрохав співробітників поліції про видачу йому направлення до лікарні, де останній самостійно пройде медичний огляд, або разом із поліцейськими проїхати до найближчого медичного закладу, однак співробітниками поліції в даному проханні було відмовлено. Після цього співробітниками поліції було складено на ОСОБА_3 адміністративний протокол за відмову чекати доки інший наряд поліції привезе "ДРАГЕР". Після складання даного адміністративного протоколу ОСОБА_3 самостійно звернувся на протязі двох годин до ЦРЛ Києво - Святошинського району де і пройшов медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння. ( Висновок медичного огляду буде долучено до даного клопотання для подальшого долучення до матеріалів адміністративної справи).

Крім того апелянти зазначають, що ОСОБА_3 не були роз'ясненні його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що також є порушенням при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 186262 складеного щодо ОСОБА_3 вбачається, що 16.07.2018 року о 09 год. 50 хв. на а/д м-07 Київ-Ковель в напрямку м. Києва 38 км., водій керував автомобілем «Ніссан Альмера» д.н.НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 16.07.2018 року о 09 год. 50 хв., на а/д м-07 Київ-Ковель в напрямку м. Києва 38 км., керував автомобілем марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3, порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейськогопройти в установленному порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, положеннямистатті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ж з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу І цієї ж Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольногосп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або відмова водія транспортного засобу від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП,є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові впроходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров'я.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3, за ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, той факт, що останній керував автомобілем марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров'я, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с. 2/, відеозаписом з місця події /а.с. 3/.

З відеозапису з боді-камер поліцейських який також було досліджено під час апеляційного розгляду вбачається, що ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер та у закладі охорони здоров'я, та останній відмовляється від проходження такого огляду в присутності двох свідків.

Даний відеозапис з місця події спростовує доводи апелянта, що в працівників поліції був відсутній прилад Драгер.

Враховуючи вище зазначене, суд апеляційної інстанції ставиться критично до пояснень ОСОБА_3, в частині того, що прилад "ДРАГЕР" на момент зупинки ТЗ останнього у працівників поліції був відсутній та знаходився у іншого екіпажу. Процедура оформлення працівниками поліції факту відмови ОСОБА_3 в проходженні огляду у встановленому законом порядку, проводилась відповідно до вимог Інструкції, з дотриманням закону. Та як убачається з протоколу щодо ОСОБА_3 в ньому викладенні обставини та суть правопорушення, тому даний протокол відповідає ст. 256 КУпАП, що спростовує доводи в цій частині апеляційної скарги.

Про те, є слушними доводи апеляційної скарги, що в копії протоколу не зазначено адресу проживання свідків, про те, вони не спростовують дій вчинених ОСОБА_3, які містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на думку апеляційного суду не є істотними та не пливають на кваліфікацію правопорушення чи на доведеність винуватості ОСОБА_3

Доводи апелянтів, що ОСОБА_3 попросив співробітників поліції видати йому направлення до лікарні, де він самостійно пройде медичний огляд, або разом із поліцейськими проїхати до найближчого медичного закладу, однак в даному проханні йому було відмовлено також є безпідставними, оскільки повністю спростовуються дослідженим відеозаписом.

Крім того слід зазначити, що ОСОБА_3, в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначає, що автомобіль залишає на місці.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол БД №186262 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено без суворого дотримання вимог законодавства, вважаю голослівними. Оскільки вказаний протокол повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, підписаний уповноважною особою, свідками та ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3, не були роз'ясненні його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, є голослівними, оскільки в протоколі БД №186262, міститься відмітка про те, що ОСОБА_3 роз'ясненні його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Стосовно того, що ОСОБА_3 сам звернувся до ЦРК Києво-Святошинського району, та пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння, то це також було предметом перевірки під час судового засідання в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком судді першої інстанції, що ОСОБА_3 пройшов огляд з порушенням вимог закону, а тому висновок огляду, який надав останній, є недійсним.

Оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня2018 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В.Фрич