Провадження № 33/4820/157/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Коростелкіної Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника-адвоката Вітязь О.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 4 листопада 2018 року о 01год. 15 хв. в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружній, 7, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст. 247 та п.3 ч. 1 ст. 284 КУпАП. Вважає, що суд відступив від принципів повноти та об'єктивності, не з'ясував всіх обставин справи. Постанова суду не відповідає вимогам ст.ст. 280, 283 КУпАП. Огляд на стан сп'яніння проведений з порушенням вимог законодавства. Суд не надав можливості викликати свідків, надати додаткові докази та залучити до розгляду справи адвоката. На місці огляду не надано сертифікат відповідності на прилад «Драгер» та свідоцтво вимірювальної техніки. На роздруківці даного приладу невірно зазначено температуру повітря, що може означати, що вказаний прилад був у неробочому стані та отриманий з його використанням результат не може братися судом до уваги. В постанові суду невірно вказано, що апелянт вживав пиво о 18 год., оскільки ОСОБА_2 вживав пиво безалкогольне. Також апелянт вказує, що автомобіль є єдиним засобом для його існування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставинах, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказуючи що вживав пиво близько 18 год., а тому прилад «Драгер» не міг показати наявність алкоголю в крові, хоча він і не погоджувався з висновками даного приладу, однак відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі, оскільки поспішав. Такі ж покази давав під час апеляційного розгляду, вказуючи, що вживав безалкогольне пиво.

Відповідно до положень п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 4 листопада 2018 року був складений інспектором роти № 4 УПП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Ніколайчуком С.В. того ж дня, о 01год. 15 хв. в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружній, 7, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

В складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_2, свідків (а.с. 4, 5) поліцейським чітко вказано, що огляд проводився в зв'язку з наявністю характерного запаху алкоголю з порожнини рота, порушенням мови. Вказані обставини давали право поліцейському проводити такий огляд, з результатами якого погодився ОСОБА_2, засвідчивши ці обставини своїм підписом як у акті огляду, так і у протоколі. Доводи апелянта про неповне з'ясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Згідно долученого запису фіксування правопорушення працівниками поліції видно, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 йому було повідомлено про причину його зупинки, роз'яснювалась процедура проходження огляду, він погодився пройти огляд на місці зупинки. Працівники поліції надали запакований мундштук, який він сам розпакував та після продуття приладу озвучили результат його огляду в присутності двох свідків. ОСОБА_2 не оспорював результату проведеного огляду (що також підтверджується підписаними ним без застережень вищевказаними матеріалами справи) та після проведеного огляду на місці зупинки відмовився від проходження огляду в медичному закладі (про що після зупинки транспортного засобу йому роз'яснювали працівники поліції). Під час проведення огляду на місці зупинки та при складанні відповідних процесуальних документів за його участю, апелянт не вказував на існування будь-яких об'єктивних обставин, які б перешкоджали йому пройти огляд в медичному закладі в разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки, а той факт, що він начебто поспішав, не дає підстав для інакшого трактування судом вказаних положень закону.

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності виклику та допиту свідків, присутніх під час огляду, з приводу обставин огляду, зафіксованих на відео. Тому такі твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом, як підстава для скасування постанови суду з цих підстав. Не наведено підстав для виклику та допиту цих свідків апелянтом і в апеляційному суді, зважаючи, що обставини, на які вказував ОСОБА_2, чітко зафіксовані на відеозаписі, огляд поліцейськими водія на місці зупинки проводився в присутності двох свідків з дотриманням передбаченої чинним законодавством процедури.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Вина ОСОБА_2 підтверджується даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 2) та результату огляду за допомогою спеціального приладу Drager alcotest 6810, прилад №ARHJ-0310, принтер ARHH № 0667 з результатом 0,28 ‰ (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 4, 5) на підтвердження факту проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння та його результату; відеозаписами та даними протоколу про адміністративне правопорушення, в яких зафіксовані обставини вчинення останнім правопорушення (а.с. 1, 7), з приводу яких під час оформлення матеріалів адміністративної справи з боку ОСОБА_2 зауважень не надходило, що посвідчено його особистим підписом, який вказав, що «18:00 випив пиво думав що вивітрилось».

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, він був позбавлений можливості залучити до розгляду справи адвоката, на увагу не заслуговують. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз'яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, а в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_2 про ознайомлення його судом першої інстанції з правами, що передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі, і роз'яснено його право на правову допомогу (а.с.10). Підстав вважати, що порушено його право на захист, в апеляційного суду немає та такі доводи апеляційної скарги не можуть бути враховані, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про бажання апелянта скористатись правовою допомогою під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду. Порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не виявлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги, щодо неможливості врахування результатів огляду на стан сп'яніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, з допомогою спеціального технічного засобу «Drager alcotest 6810», то апеляційний суд звертає увагу, що вищевказаною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортним засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015, визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного сп'яніння. П. 3 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння був проведений поліцейськими з порушеннями вимог законодавства, тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд є недійсним, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно вимог вищевказаної інструкції відповідні документи (сертифікат відповідності, свідоцтва на прилад, з використанням якого проводився огляд) надаються поліцейськими на вимогу особи, що проходить огляд. Як видно з даних відеофіксації такі вимоги ОСОБА_2 не заявлялись, відтак підстави вважати, що огляд був проведений поліцейськими без дотримання вимог ст.266 КУпАП, в апеляційного суду відсутні та такі доводи апеляційної скарги не можуть бути враховані.

Апеляційний суд зауважує, що згідно роздруківки приладу «Драгер» в ній зазначається температура всередині корпусу приладу (який до огляду перебував в патрульному автомобілі), а не температура навколишнього середовища. Тому доводи апеляційної скарги щодо невірного зазначення температури в роздруківці, яка не відповідає температурі навколишнього природного середовища, як підстави для висновку щодо несправності приладу, не можуть бути враховані апеляційним судом. Розбіжність значень температури не є ознакою несправності газоаналізатора.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу апелянта, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги, що керування автомобілем є єдиним засобом для існування не вказує на наявність підстав для скасування постанови та закриття провадження, чи пом'якшення стягнення, зважаючи на безальтернативність стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя