Справа № 466/7287/17 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 33/783/1569/17 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст.130 ч.2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Львів

Суддя Апеляційного суду Львівської області Белена А.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1, на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 24.11.2017 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1.,

встановив:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Городок Львівської області, українця, громадянина України,

одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень в дохід держави з позбавлення прав керування транспортним засобами строком на 3 роки..

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 320,00 грн. судового збору.

Згідно постанови суду першої інстанції, 28.09.2017 року о 16:30 год., на перехресті вул. Липинського - Єрошенка у м. Львові, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: порушена координація рухів, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини роту, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та в медичному закладі відмовився, вчинивши дане порушення повторно протягом року, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою судді першої інстанції адвокат ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, оскільки обставини події викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а саме часу, поясненням як самого ОСОБА_1 так і поясненням свідків, які в судовому засіданні допитані не були, також не допитували поліцейських, не витребовувалось та не оглядалося судом відео фіксація події, що свідчить про неповноту з'ясування всіх обставин справи.

Зазначає, що працівники поліції не роз'яснили ОСОБА_1 його права, зокрема право пройти медичний огляд в медичній установі, хоч він і хотів його пройти. Таким чином судом першої інстанції не було всебічно, повно та об'єктивно досліджено всі обставини справи та не здобуто доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому поряду огляду на стан сп'яніння, оскільки до матеріалів справи не долучено скерування в медичну установу, акту огляду в медичній установі та протоколу про відмову від проходження такого огляду в медичній установі, а тому в справі відсутні дані про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2, які просили задоволити апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Апеляційні вимоги зазначені в апеляційній скарзі були предметом розгляд в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив документи наявні в матеріалах справи, які підтверджують вину ОСОБА_1:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 232510 від 18.09.2017 року про порушення вимог п.2.5 ПДР України, передбачене ч.12 ст. 130 КУпАП (а.с.1), який ОСОБА_1 відмовився підписувати в присутності двох свідків, де зазначено, що права роз'яснені;

- акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, який був складений в присутності 2 свідків, про відмову ОСОБА_1 пройти медичний огляд та про відмову підписати даний акт (а.с. 2);

- поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 28.09.2017 року написані власноручно, (а.с.3,4), які були присутні при відмові ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

- пояснення ОСОБА_6 від 28.09.2017 року про те, що він забирає автомобіль «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 та зобов'язується не передавати ОСОБА_1 протягом доби (а.с.5);

- довідка про те, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП у зв'язку з порушенням ПДР 07.10.2016 року та відносно нього винесено постанову про закриття справи на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення стягнення(а.с.6);

- пояснення ОСОБА_1 від 23.11.2017 року;

- ксерокопія постанови Городоцького районного суду Львівської області від 27.01.2017 року (а.с.21-22) про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. В даній постанові зазначено, що 09.03.2016 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, при накладенні адміністративного стягнення, суддею в повній мірі враховані положення ст.33 КУпАП, зокрема враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, неодноразове грубе порушення правил дорожнього руху, відмова від проходження огляду на стан сп'яніння, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

Покликання апелянта про те, що в суді першої інстанції не були допитані свідки підтверджується, однак в суді першої інстанції ні ОСОБА_1 ні його представник- адвокат відповідне клопотання не заявляли, однак при цьому також було враховано наміри ОСОБА_1 на затягування розгляду справи, оскільки судові засідання призначалися на 27.10.2017 року, 13.11.2017 року, 24.11.2017 року і повістки правопорушнику скеровувались на різні адреси, для забезпечення його явки в суд, але він в суд першої інстанції не прибував, а до клопотання про перенесення розгляду справи призначене на 27.10.2017 року у зв'язку із перебуванням на лікарняному, к в підтвердження цьому так і не було надано суду листка непрацездатності.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює покликання апелянта про те, що ОСОБА_1 не було роз'яснено його права, оскільки відмітку про роз'яснення є в протоколі про адміністративне порушення, підтвердження відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння підтверджено свідками, які власноруч написали пояснення, а неможливість подальшого керування транспортним засобом підтверджується поясненням ОСОБА_6 від 28.09.2017 року про те, що він забирає автомобіль «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 та зобов'язується не передавати ОСОБА_1 протягом доби.

Таким чином приходжу до висновку, що районний суд підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у в межах санкції даної статті.

Щодо клопотання апелянта про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за спливом строку давності, то таке не підлягає до задоволення оскільки судом першої інстанції стягнення за адміністративне правопорушника було застосовано в межах строку накладення стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 24.11.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення межах санкції даної статті - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.