АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/1218/18 Справа № 695/1172/18 Головуючий у 1 інстанції Середа Л. В.
Категорія: ч.1 ст.164 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., за участю представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 в м.Черкаси в режимі відеоконференції з Ковельським міськрайонним судом Волинської області на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та підданно адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без конфіскації та стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.,

в с т а н о в и в :

Як зазначено у цій постанові, 19.04.2018 р. ОСОБА_3, о 13 год. 10 хв., на КП «Золотоноша» на автомобілі ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 проводив господарську діяльність з перевезення великогабаритного вантажу шириною 2.9 м., трактор Massey Ferguson 8737, без дозволу.

Суддя місцевого суду прийшла до висновку, що ОСОБА_3 своїми діями вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.164 КУпАП, як провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, або без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так сам без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Зокрема апелянт, посилаючись на норми законодавства, зазначає, що суд першої інстанції формально дійшов висновку про його винуватість вказавши, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ІІ №0002282 від 19.04.2018 р.; товарно-транспортною накладною №1804182D; актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; актом №0004407, про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 19.04.2018 р., не давши цим документам жодної правової оцінки. Зазначив, що 19.04.2018 р. він рухався на автомобілі ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив вантаж в якості лише водія, оскільки вказаний автомобіль та напівпричіп «MEUSBURGER» р.н НОМЕР_2, належить підприємцю ОСОБА_5, який здійснює господарську діяльність, пов'язану з перевезенням вантажу, а він згідно трудового договору перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 та виконував свої посадові обов'язки по керуванню даним транспортним засобом, що виключає можливість здійснення ним особисто, у даному випадку, будь-якої господарської діяльності.

Одночасно, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_3 зазначає, що розгляд справи було проведено за його відсутності, а про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише коли отримав лист із відділу ДВС за своїм місцем проживання - 06.09.2018 р., тобто після спливу строку на її оскарження та 12.09.2018 р., відповідно до штампу на конверті (а.с.36) подав апеляційну скаргу на неї.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд хоча і надсилав судові повістки на адресу ОСОБА_3, однак, в них повідомляв та викликав до суду на 08:15 год. 17.05.2018 р. та 08:15 год. 07.06.2018 р., громадянина ОСОБА_6, старшого держінспектора ВДК та нагляду за безпекою на транспорті, який 19.04.2018 р. склав адміністративний протокол відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КУпАП, а тому ці судові повістки не були отримані ОСОБА_3 і були повернуті з пошти до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.13-14,16-17). Розгляд справи в суді першої інстанції проводився без участі ОСОБА_3

Також в матеріалах справи міститься поштовий конверт з копією постанови суду від 17.07.2018 р., яка була направлена ОСОБА_3, однак ним не отримана та повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26).

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та підтримав вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в даному випадку мають місце безумовні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови. Так, коли особа, відносно якої складено протокол не була присутня при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо неї, а копію постанови отримала поза межами строку на апеляційне оскарження, строк на оскарження постанови суду підлягає поновленню, як такий, що був пропущений з поважних причин, а апеляційна скарга задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Зокрема, суд зобов'язаний з'ясувати й те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, при цьому суд повинен дотримуватися принципів верховенства права і законності, визначених ст. 8, 57, 58, 129 Конституції України, ст. 7 КУпАП, що було залишено поза увагою судді суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції вказаних норм закону не дотримався, що призвело до постановлення незаконного рішення. Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є необґрунтованим і фактичним обставинам справи не відповідає.

Так, зі змісту ст.251 КУпАП вбачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, та інші документи.

Диспозиція частини 1 статті 164 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_3 передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2018 р. відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0002282, відповідно до якого останній 19.04.2018 р., о 13 год. 10 хв., на КП «Золотоноша» на автомобілі ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 проводив господарську діяльність з перевезення великогабаритного вантажу шириною 2.9 м., трактор Massey Ferguson 8737, без дозволу, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.1).

Також, в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.04.2018 р. (а.с.5) зазначено, що ОСОБА_3 було порушено Закон України «Про автомобільний транспорт».

За змістом статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - це фізична особа або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Суб'єктами господарювання визнаються зареєстровані в установленому законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно-правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи підприємці, які провадять господарську діяльність.

Види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування визначаються Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 р. № 222-VIII.

Як вбачається із матеріалів справи та доданих до апеляційної скарги документів, ОСОБА_3 на момент складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5, працював водієм вантажного автомобіля, що підтверджується даними цивільно-правового договору між замовником та виконавцем від 07.07.2014 р. (а.с.46) та товарно-транспортною накладною №1004182D від 19.04.2018 р. (а.с.4), згідно яких ОСОБА_3, як водієм були надані послуги з автотранспортного перевезення вантажу.

В свою чергу, ФОП ОСОБА_5 є зареєстрованим в установленому законом порядку та має відповідну ліцензію на ведення господарської діяльності - надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Таким чином, 19.04.2018 р. ОСОБА_3 фактично виконував умови договору, здійснював перевезення вантажу на автомобілі ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1.

Отримання ліцензії найманим працівником, який не здійснює самостійну господарську діяльність, діючим законодавством не передбачено. Крім того матеріали справи не містять даних про отримання доходу ОСОБА_3 від господарської діяльності.

Оскільки ОСОБА_3 не є суб'єктом господарювання, він не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП не можна вважати законним та обґрунтованим, тому постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.07. 2018 р. підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області щодо нього від 17 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко