Номер провадження 3/754/4689/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованої у АДРЕСА_1

ІПН НОМЕР_1,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі від 13.06.2018 року зазначено про те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем Фольксваген по вул. Сабурова у м. Києві, при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався у смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що 13.06.2018 року, дійсно, сталася дорожньо-транспортна пригода, але при цьому зазначив, що він під час руху не порушував ПДР, оскільки крайня права смугу була зайнята іншими автомобілями, тому він рухався у середній смузі. Маючи намір припаркуватися, він почав здійснювати заїзд на місце, але при цьому автомобіль БМВ почав обганяти його праворуч, в результаті чого і сталося зіткнення.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2018 року справу було повернуто до Управління патрульної поліції в м. Києві на до оформлення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Як зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, він при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю БМВ, що рухався у смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, чим порушив п. 10.1 ПДР.

Так, пунктом 10.1 Правил дорожнього руху передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Але з наданих суду пояснень ОСОБА_1 вбачається, що крайня права смуга була зайнята іншими автомобілями, тому він рухався у середній смузі, при цьому мав намір припаркуватися. Коли він побачив місце для парковки, то почав здійснювати заїзд на парковку, але водій автомобіля БМВ, об'їхавши його праворуч, створив йому перешкоду, в результаті чого сталося зіткнення.

Пояснення водія ОСОБА_1 повністю підтверджуються письмовими матеріалами справи, зокрема, схемою ДТП, письмовими поясненнями водіїв щодо обставин скоєння ДТП, протоколом про адміністративне правопорушення.

З наведеного можна зробити висновок лише про те, що саме водій автомобіля БМВ не дотримався Правил дорожнього руху, а тому саме його дії призвели до зіткнення, що також підтверджується і тим, що після зіткнення з місця ДТП водій автомобіля БМВ з'їхав.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.06.2018 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення Правил Дорожнього руху водієм автомобіля Фольксваген не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 284, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту отримання.

Суддя О.В.Лісовська