н/п 3/490/2836/2015
Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

07.05.2018р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши заяву адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про перегляд постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2015р. за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2015 р. ОСОБА_2 було визнано винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 02.03.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2015р. без змін.

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2015р. за нововиявленими обставинами. Під такими обставинами вважав отримання висновку експерта №4-169 від 12.06.2017 про проведення судово-почеркознавчої експертизи, за результатами якої встановлено, що підпис в графі "ОСОБА_4Г." договору №317 про надання послуг по декларуванню та митному оформленнювантажу від 16.05.2015 року ТОВ "Шаг" з ТОВ фірма "Брокер Сервіс" виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2

Окрім того у заяві в обґрунтування клопотання адвокат посилався на Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі "Швидка проти України", згідно якого провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином вважав, що до провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України, а саме ст.ст. 459, 460, 463 КПК України.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

Так, діюче законодавство України у вигляді Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає такої процедури як перегляд постанов за нововиявленими обставинами.

Разом із цим, зважаючи на положення ЗУ "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97 від 17.07.1997р., вбачається що з рішення Європейського суду з прав людини "Швидка проти України" від 30.10.2014р. слідує, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у вигляді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті кримінальними, а тому такими, що вимагають забезпечення усіх гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010р., «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010р.,"Лучанінов проти України" від 09.06.2011р., "Зайцевс проти Латвії" заява № 65022/01, пп. 55 та 56, ECHR 2007-ІХ).

Питанням визначення критеріїв, згідно яких правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄКПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97). У ній зазначено, що основним критерієм для цього є покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи те, що санкція ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України стягнення у вигляді адміністративного арешту (тобто фактичного позбавлення волі) не передбачає, то таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст. 2 Протоколу №7 ЄКПЛ.

На підставі викладеного, підстав до задоволення заяви адвоката ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_1 про перегляд постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2015р. за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Дірко