КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/803/2018 Суддя у першій інстанції: Яценко Н.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Каплі О.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Каплі О.М., в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Оболонського районного суду від 07 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду від 07 вересня 2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, застосовано щодо нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десяти тисяч двісті) грн. з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат Капля О.М. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду від 07 вересня 2018 року, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також вказує на порушення місцевим судом, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт наголошує на порушенні норм процесуального права, які мали місце з боку працівників патрульної поліції під час його огляду на стан сп'яніння, а також під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та які безпідставно були залишені поза увагою судом першої інстанції.

Зокрема, сторона захисту вказує на порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП, а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, ОСОБА_3 хоча і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», однак співробітником поліції йому не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Додатково захисник звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що, відповідно до п. 12 Інструкції, також свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Крім того, апелянт зазначає про те, що в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, судом не були викликані та допитані свідки, які засвідчували факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в письмових поясненнях яких, на думку сторони захисту, містяться суперечливі показання.

Також захисник наголошує на тому, що до протоколу внесено відомості, що не відповідають дійсності, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що правопорушення вчинене о 15 год. 50 хв., а протокол складено о 16 год. 00 хв., так само у письмових поясненнях свідків зазначено, що особи були запрошені в якості свідків о 16 год. 00 хв., однак відео, яке було долучено до матеріалів справи, було відзняте о 16 год. 25 хв.

Крім того, сторона захисту вказує на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення було внесено відомості після його підписання співробітниками патрульної поліції та іншими особами, з огляду на те, що у другому екземплярі, який було вручено ОСОБА_3, відсутні відомості про місце проживання свідків, однак у протоколі, який міститься в матеріалах справи, ці дані вказано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 221875 від 23 липня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 23 липня 2018 року о 15 год. 50 хв. ОСОБА_3по вул. Мукачівська, 3/9 в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_323 липня 2018 року по вул. Мукачівській, 3/9 в м. Києві від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 2);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 23 липня 2018 року щодо ОСОБА_3

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, виявлені працівниками поліції 23.07.2018 року у ОСОБА_3, в розумінні п.п.1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, ОСОБА_3 хоча і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», однак співробітником поліції йому не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, що суперечить вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 23 липня 2018 року щодо ОСОБА_3, який міститься в матеріалах справи (а.с. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_3, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються доводи захисника щодо недотримання співробітниками патрульної поліції процедури проведення відповідного огляду на стан сп'яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення апелянтом саме вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи сторони захисту про наявність розбіжностей в часі, які мали місце під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, відібрання письмових пояснень у свідків, а також здійсненням відеофіксації факту відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку хоча і мали місце, однак не спростовують висновків, а ні співробітників патрульної поліції, а ні суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду.

Будь - яких інших порушень правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, судом не були викликані та допитані свідки, які засвідчували факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в письмових поясненнях яких, на думку сторони захисту, містяться суперечливі показання, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки під час дослідження матеріалів справи, зокрема письмових пояснень свідків, в них не було встановлено жодних суперечностей. Також, як вбачається із відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, свідками було лише зафіксовано факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, і ніякі додаткові пояснення з цього приводу ними не надавалися.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції зі сторони захисту жодних клопотань про допит свідків не заявлялося.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Каплі О.М., який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3,вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Каплі О.М. в інтересах ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду від 07 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десяти тисяч двісті) грн. з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В. Фрич