Справа № 199/5206/18
ПОСТАНОВА

іменем України

22.08.2018 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,

за участю: потерпілого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018 об 11:20 годині водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «RENAULT Magnum», н.з. АЕ7801АТ, з напівпричепом до нього «Moeslein», н.з. ВТ9192ХР, рухаючись у м. Дніпрі по пр. Слобожанському, в районі е/о № 483, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, з місця якої поїхав, до поліції не повідомив.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10-а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і висловити своє відношення до складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є обєктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_4 проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не зявилася в судове засідання, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 174494 від 29.06.2018, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі;

- письмовими поясненнямиводія ОСОБА_1, відповідно до яких останній дійсно залишив місце вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_5, який у судовому засіданні підтвердив факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди в результаті дій водія ОСОБА_1 та залишення останнім місця пригоди, до якої він був безпосередньо причетний;

- поясненнями свідка ОСОБА_3, яка в судовому засіданні показала, що вона була пасажиром автомобіля «Volkswagen Tiguan», н.з. АЕ8340ІК, під керуванням водія ОСОБА_5 та бачила, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «RENAULT Magnum», н.з. АЕ7801АТ, з напівпричепом до нього «Moeslein», н.з. ВТ9192ХР, допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», н.з. АЕ8340ІК, після чого залишив місце пригоди;

- письмовими поясненнями свідка, ОСОБА_6, який вказав, що дійсно ОСОБА_1 30.05.2018 керував автомобілем «RENAULT Magnum», н.з. АЕ7801АТ, з напівпричепом до нього «Moeslein», н.з. ВТ9192ХР, у звязку з проходженням у нього стажування;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди з фото-таблицею до нього від 30.05.2018, відповідно до якої зафіксовано, що по пр. Слобожанському, в районі е/о 483 у м. Дніпрі, сталася дорожньо-транспортна пригода.

За таких обставин дії ОСОБА_1 повинні бути правильно кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП як такі, що виразилися залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1, який офіційно не працевлаштований, ступінь його вини, відсутність обставин, що помякшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 15 (пятнадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко