Справа № 342/252/18
Провадження № 33/779/196/2018
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І.
Суддя-доповідач
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, пенсіонера, громадянина України

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати на підставі ч. 1 ст. 21 КУпАП, передати матеріали на розгляд Дрогобицької організації Комітету виборців України для застосування щодо ОСОБА_2 заходів громадського впливу.

Під час апеляційного розгляду захисник змінив апеляційні вимоги. Просив скасувати постанову суду та закрити провадження по ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП. Наголошує на тому, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом. Працівники поліції безпосереднього його не зупиняли, а затримали під час того, як він клав речі в автомобіль. Не заперечують, що ОСОБА_4 знаходився в стані алкогольного сп'яніння, проте він не здійснював функції водія. Вважають, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 256 КУпАп та відповідних Інструкцій, оскільки під час огляду не було свідків, та матеріали провадження не містять акту огляду, що свідчить про недійсність такого огляду.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 12.03.2018 року о 14 год. 25 хв. по вул. І.Богуна в м. Городенка Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за згодою водія в присутності двох свідків з використанням спеціального технічного пристрою «Alcotest Drager 6810», прилад № ARВL - 0697, принтер № ARBМ - 5209, тест № 2253, результат тесту - 1,70 %. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.п. 13-14).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, його захиснику ОСОБА_3 роз'яснені права, передбачені ст.271 КУпАП. Заявили клопотання про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яке було задоволено.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 повідомили, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

Захисник ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду пояснив, що апеляційну скарги він написав зі слів підзахисного ОСОБА_2, не ознайомившись з матеріалами справи, а тому, після вивчення матеріалів та спілкування з клієнтом, з метою належного його захисту змінив вимоги апеляційної скарги. Вважає постанову суду незаконною та просить її скасувати. Наголошує на недійсності огляду, у зв'язку із порушенням процедури його проведення, внаслідок відсутності свідків та акту огляду. Крім того, вважає, що ОСОБА_2 не можливо визнати водієм транспортного засобу, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він не здійснював керування транспортним засобом, він знаходився біля автомобіля в стані сп'яніння, клав речі та разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які знаходились в автомобілі, чекали на ОСОБА_5, що був водієм. Дійсно в цей час до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд, а він, будучу особою похилого віку (69 років), виконав вимоги, не розуміючи наслідків. Додав, що його та його дружину ОСОБА_6, та сусідку ОСОБА_7 відвіз як на ринок ОСОБА_5, так й назад додому. За кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_5 Процесуальних прав йому не роз'яснювали, а тому він звернувся за безкоштовною допомогою до адвоката лише після прийняття рішення судом першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи сторони захисту, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції належним чином не врахував вказані вимоги закону та не в повному обсязі дослідив обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, тобто фактичних обставин справи.

Діючим законодавством встановлено, що для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідною умовою є здійснення вказаною особою функції водія, тобто безпосереднє керування транспортним засобом.

Так, відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Проте, як з'ясовано в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не керував транспортним засобом.

Так, свідок ОСОБА_6, що допитана під час апеляційного розгляду, підтвердила вказані пояснення ОСОБА_2

Допитаний під час апеляційного перегляду справи свідок ОСОБА_5 також стверджував, що він особисто відвозив ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ринок, а потім додому., та те, що саме він керував транспортним засобом. Працівники поліції проводили освідчення ОСОБА_2 в той час, коли він особисто відійшов на оптову базу.

Свідок ОСОБА_7 дала аналогічні пояснення в суді апеляційної інстанції, та повідомила, що ОСОБА_2 не керував автомобілем.

В той же час, суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, та переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Враховуючи наведене вище, висновок судді щодо винуватості ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові суду доказами.

Судом першої інстанції, в оскаржуваній постанові не вказано на беззаперечні докази здійснення ОСОБА_2 керування транспортним засобом, а просто зазначено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 394341 від 12.03.2018 р., власноручним письмовим поясненням порушника в даному протоколі, результатом тесту № 2253 від 12.03.2018 р. приладу «Alcotest Drager 6810», актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та поясненням порушника.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто доказуванню підлягає, серед іншого, факт керування особою транспортним засобом.

Проте, судом першої інстанції не вказано належних та допустимих доказів здійснення керування та не вказано на критерій визначення поняття «керування транспортним засобом» що передбачений у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Так, як вбачається, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №394341 від 12.03.2018 року, ОСОБА_2 12.03.2018 року о 14-25 год. в м. Городенка по вул.І.Богуна керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився приладом «Alcotest Drager 6810» в присутності двох свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Результат тесту №2253 позитивний - 1,70 % (промілє), чим порушив п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.п. 1).

При порушенні п. 2.9 а ПДР України, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

За змістом ст. 272 КУпАП свідок - це особа, стосовно якої в уповноваженого органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, є дані, що їй відомі обставини, які стосуються справи, що підлягають установленню по даній справі, та яку у зв'язку з цим викликано для давання пояснень.

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_8, пояснив, що він дійсно на прохання працівників поліції підписав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, бачив у останнього ознаки алкогольного сп'яніння. Разом з тим, він особисто не бачив, щоб ОСОБА_2 керував транспортним засобом. Також він не був присутнім безпосередньо під час проведення огляду приладом «Драгер». Працівник поліції йому сказала, що такий огляд проведений раніше, та його результат 1,7% (проміле).

З наведеного вбачається, що свідок ОСОБА_8, не підтвердив як факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, так й свою безпосередню участь під час проведення працівниками поліції огляду.

Разом з тим, при підозрі особи у порушенні п. 2.9 а ПДР України, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, що передбачено п. 6 Розділом ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджену в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року.

Крім того, необхідною умовою для притягнення особи за керування транспортним засобом в стані сп'яніння є саме доведення факту здійснення цією особою функцій водія.

Таким чином, наведені вище пояснення свідка ОСОБА_8 безперечно доводять порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та приписів Інструкції.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Крім того, суд першої інстанції, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, безпідставно послався на акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як на доказ вини ОСОБА_2, який взагалі відсутній в матеріалах провадження (а.п. 14).

Відсутність акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів є порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Так, розділом II вищевказаної Інструкції встановлений порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема до нього долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Обов'язковість складання працівниками поліції акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, також передбачена п. 10 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджену в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року, згідно якого, результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп'яніння.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відсутність в матеріалах провадження акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у сукупності із поясненнями наданими свідками під час апеляційного розгляду, поза всяким розумним сумнівом свідчить про недійсність, проведеного працівниками поліції огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного.

Крім того, суд першої інстанції, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому діяння, не врахував того факту, що визнання своєї вини особою під час складання протоколу у сукупності із показником алкотесту «Драгер», не є безумовною підставою для її притягнення до відповідальності за наявності грубих порушень працівниками поліції вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП та вимог п. 6 Інструкції, під час складання Протоколу, який є актом обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, та, відповідно, і проведення огляду на стан сп'яніння.

Суддя суду першої інстанції послався на пояснення останнього як у протокол про адміністративне правопорушення, так й безпосередньо у судому засідання під час розгляду справи.

Так, в графі протоколу «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення» міститься запис наступного змісту: «Автомобіль доставлено до дому, претензій ніяких не маю, з протоколом згідний, їхав до внука» (а.п. 1).

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 показав наступне: «в той день коли був складений адміністративний протокол, він повертаючись додому, повернув до свого племінника, який проживає в м. Городенка. Його машина знаходилася на дорозі в м. Городенка по вулиці, де розташована торгова база «Діва», а він очікував на племінника, який пішов на вул. Затишна. Просить врахувати те, що він має 50 річний досвід керування транспортними засобами, і таке порушення допустив вперше. Ствердив, що працівник поліції доставив його машину на вул. Затишну в м. Городенка, де проживає його племінник, а також ствердив, що він власноручно писав пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що згідний оплатити штраф за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, але просить не позбавляти його прав керування транспортними засобами, оскільки у нього хвора дружина і йому необхідно возити її на лікування в м. Чернівці та м. Дрогобич» (а.п. 13-14).

Вважаю неможливим під час апеляційного розгляду визнати вказані пояснення належним та допустимим доказом по справі, оскільки зі змісту постанови суду, не вбачається факту роз'яснення ОСОБА_2 процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема в частині можливості скористуватися правовою допомогою безкоштовного захисника, а також з урахуванням похилого віку останнього, 1949 року народження, а тому всі сумніви з цього приводу, відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов'язком.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, то провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що суддя місцевого суду неповно дослідив докази по справі, об'єктивно їх не оцінив, а тому його висновок про винуватість. ОСОБА_2 у вчиненні останнім адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необ'єктивним, тобто таким, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 був проведений в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та зазначених вище приписів Інструкцій, доходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло