Суддя 1-ої інстанції Подліпенець Є.О.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю ОСОБА_2, його адвоката Коваленко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Коваленко К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Володарського районного суду Донецької області від 06 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Новопсков Луганської області, громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 02.03.2018 року о 16-30 год. в Донецькій області, смт. Нікольське, вул.. Калинова, буд. 144, керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (відсутність реакції зірниць ока на світло, тремтіння пальців рук). Від медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову адвокат Коваленко К.О. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду незаконна та підлягає скасуванню внаслідок відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу. Зазначає, що протокол складався не за місцем зупинки, та підписана особою, яка його не складала. Просить постанову скасувати, адміністративну справу відносно ОСОБА_2 закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його адвоката, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що слід скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, зазначивши у поясненнях в протоколі серії БД № 353221 що 02.03.2018 р.: «керував автомобілем, в наркологічний диспансер на наркотичне сп'яніння їхати відмовляюсь, з порушенням згоден».

Відповідно до п. 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже у випадку відмови особи від проходження медичного огляду направлення не складається, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося не за місцем зупинки транспортного засобу та протокол підписано особою, яка його не складала суд сприймає критично з огляду на наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 353221 від 02.03.2018 року (а.с. 5) вбачається, що в поясненнях ОСОБА_2 не зазначив, що складання протоколу відбулося не за місцем вчинення, та протокол підписано не тією особою, що його складала, тобто не зазначив будь-яких порушень з боку працівників поліції. Сам протокол як в графі "місце складання протоколу" так і в графі "місце скоєння адміністративного правопорушення" містить однакову адресу, а саме: АДРЕСА_2. ОСОБА_2 його підписав без будь-яких зауважень та не зазначивши порушення, про які вказує в апеляційній скарзі адвокат. Таке саме місце виявлення правопорушення - АДРЕСА_2 фігурує в поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 6,7). Також з матеріалів справи не вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 353221 від 02.03.2018 року (а.с. 5) був підписаний особою, яка його не складала.

І правопорушник, і його адвокат під час апеляційного розгляду пояснили, що доказів на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин стосовно того, що протокол було складено та підписано різними особами, за відсутності свідків та інш., вони не мають.

З наданої адвокатом копії скарги та відповіді на неї вбачається тільки те, що ОСОБА_2 було подано скаргу на неправомірні дії поліцейських при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і цю скаргу було зареєстровано до журналу єдиного обліку повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Нікольського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області.

Однак ці документи жодним чином не підтверджують наявність будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і тому не впливають на законність постанови суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не зміг пояснити чому ним власноручно було зроблено запис в протоколі про адміністративне правопорушення, чому він відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я та чому не пройшов пізніше медичний огляд.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Коваленко К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову Володарського районного суду Донецької області від 06 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова