Справа № 727/4469/18
Провадження № 3/727/2011/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Суддя Шевченківського райсуду м. Чернівці Літвінова О.Г. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ДПП Управління патрульної поліції у м. Чернівцях про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст.122-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до яких 04 березня 2018 року приблизно о 16:22 год. ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1 по вул. Сторожинецькій біля будинку 152, де не виконала вимогу працівника поліції про зупинку завчасно подану за допомогою спец пристрою «гучномовець» та спеціальний звуковий сигнал «сирена», а також увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору та була зупинена шляхом переслідування та створення штучного затору.

Правопорушник в судовому засіданні свою вину не визнала, вказала, що працівниками поліції були порушені її права, зупинку здійснила на заправці, одразу як побачила проблискові маячки, однак звукових сигналів подано не було, швидкість руху не перевищувала та разом з тим ніяких правопорушень не здійснювала. На вимогу працівників поліції предявити посвідчення водія та документи, що вимагали працівники поліції надала одразу, безпідставно проходила тест на стан спяніння, була затримана працівниками поліції приблизно на чотири або ж і можливо більше годин.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу ,прав та законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і Законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов»язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з'ясування обставин по справі.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до статті 277 справа про адміністративне правопорушення розглядається в п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах проти України, а саме «Гурепка проти України» («Gurepka v. Ukrain», 06 вересня 2005, no. 61406/00), «Гурепка проти України (№ 2)» «Gurepka v. Ukraine (no. 2)», 08 квітня 2010, no. 38789/04), «Лучанінова проти України» («Luchaninova v. Ukraine», 09 червня 2011, no. 16347/02), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», 11 квітня 2013, no. 20372/11) та інших констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення.

У п. d) ч.3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, як допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що вина особи не може бути доведена лише на підставі одного протоколу про адміністративне правопорушення, а повинна обґрунтовуватись всіма належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як доказів порушення нею вимог ч 122-2 КУпАП немає. Крім пояснень ОСОБА_1 відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме в судовому засіданні при огляді відеоматеріалів, що були надані працівниками поліції та відеоматеріалів які були надані ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_1 зупинилась на першу вимогу працівників поліції, причини зупинки, що базувались тільки на особистому переконанні працівника поліції не підтверджуються ніякими доказами, разом з тим на вимогу ОСОБА_1 предявити будь які докази вчинення нею правопорушення, працівниками поліції були відхилені. Після зупинки транспортного засобу, що не був зупинений шляхом переслідування та шляхом створення штучного затору, як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 надала працівникам поліції документи, що вимагав працівник поліції.

Судом також встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України, рішення Шевченківського районного суду від 27 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 було залишено прізвище, що було набуте під час шлюбу. А саме ОСОБА_2.

Диспозицією статті 122-2 КУпАП України передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі цього адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КпАП України провадженням слід закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 ч.1 п.1 КпАП України суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КпАП України в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці на протязі 10 днів з моменту її проголошення.

СУДДЯ: Літвінова О.Г.