Справа № 440/1104/18 Головуючий у 1 інстанції: Мельник С.Р.
Провадження № 33/811/15/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року суддя Львівського апеляційного суду Партика І. В. за участю прокурора Головацького І. З., захисника Разіка В. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Буського районного суду Львівської області від 17 серпня 2018 року,

встановив:

постановою Буського районного суду Львівської області від 17 серпня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, одруженого, депутата Олеської селищної ради Буського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Згідно з цією постановою суду, ОСОБА_3, будучи депутатом Олеської селищної ради Буського району Львівської області, відповідно до Рішення №2 першої сесії сьомого скликання від 20.11.2015 року, підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме 15 травня 2018 року о 20.56 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2016 рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2, будучи депутатом Олеської селищної ради Буського району Львівської області, відповідно до Рішення №2 першої сесії сьомого скликання від 20.11.2015 року, підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме 05 травня 2018 року о 00.40 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміінстративного стягнення. Вказує, що визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся. Вчасно не подав декларації, оскільки хворів. Суд першої інстанції не врахував, що він має двох неповнолітніх осіб, є інвалідом та основних джерелом доходу має пенсію. Зазначає, що на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення захисника Разіка В. В., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора Головацького І. З., який заперечив проти такої, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Вважаю, що суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за наведених у постанові судді обставинах, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення №350 від 06.06.2018 року (а.с. 2-6), поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 7), даними витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який знаходиться на офіційному сайті НАЗК (а.с. 8, 9-13), даними протоколу про адміністративне правопорушення №351 від 06.06.2018 року (а.с. 32-36), поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 50), даними витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який знаходиться на офіційному сайті НАЗК (а.с. 38, 39-47).

Вважаю необґрунтованим покликання ОСОБА_2 про неможливість вчасно подати декларації через хворобу, оскільки його хвороба є хронічною і в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують причинний зв'язок між хворобою та неможливістю вчасно подати декларацію.

Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_2 несвоєчасне подання декларації вчинено двічі, причому строк пропуску є значним. Так, декларацію за 2016 рік він подав лише 15.05.2018, тобто більш ніж через рік від дати, коли повинен був подати її, а декларацію за 2017 рік - лише 05.05.2018, тобто більш ніж через місяць від дати, коли повинен був подати її.

Вважаю, що строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 на момент винесення оскаржуваної постанови не минули, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Датою вчинення даних адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, як вірно зазначено у протоколах, є 05.05.2018 року та 15.05.2018 року.

Датою виявлення вказаного адміністративного правопорушення є, як вірно вказано у протоколі, 06.06.2018 року, а саме дата складання протоколів про адміністративні правопорушення та дата відібрання у ОСОБА_2 пояснень.

Враховуючи вищенаведене, на момент розгляду даної справи судом першої інстанції, 17.08.2018 р. строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП, не закінчився.

Таким чином, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Буського районного суду Львівської області від 17 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.