АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/512/18 Головуючий у І-й інстанції Сенчишин Ф.М.
Справа № 199/1871/18-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 18 березня 2018 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_1 поблизу будинку № 49 по вул. Калиновій у м. Дніпро керував транспортним засобом «Renault Nevada», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло), та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржувану постанову суду просить скасувати, а провадження у справі - закрити через відсутність у його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що дана постанова суду першої інстанції є незаконною та винесена в порушення вимог законодавства.

Вказує, що судом першої інстанції під час розгляду даного провадження було допущено неповноту судового розгляду та не враховані його особисті пояснення. Одночасно вказує, що він не керував автомобілем, а просто у ньому перебував з ОСОБА_3, коли до нього підійшли поліцейські і звинуватили у порушення ПДР а саме у тому, що при здійсненні меневру повороту він не застосував світловий сигнал, а в подальшому - в тому, що він нібито вживав наркотики.

Апелянт також вказує, що працівник поліції вимагав від нього хабаря за непроходження процедури огляду на стан сп'яніння та зрозумівши, що ніяких коштів він не отримає, почав складати протокол.

Також вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а поліцейським було грубо порушено Інструкцію про направлення водіїв для огляду на стан сп'яніння, допущено помилки при складанні протоколу та здійснено неповну відео фіксацію події.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.03.2018 р. складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановлено законом порядку для встановлення стану спяніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Посилання апелянта на те, що він не керував автомобілем, а просто в ньому перебував з ОСОБА_3, який згодом пішов, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони не знаходять свого підтвердження в матеріалах провадження та спростовуються наявним відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти складання відносно нього протоколу за порушення ПДД, які полягали у не увімкненні під час маневру показника повороту керованого ним автомобіля, як не зазначив він заперечень проти факту керування ним автомобілем і в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта щодо того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, також є неспроможними оскільки спростовуються вищезазначеними доказами, зокрема письмовими поясненнями свідків та відеозаписом, на якому зафіксовано, що така відмова мала місце саме з боку водія ОСОБА_1

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця