Справа № 273/1392/18
Провадження № 3/273/679/18
ПОСТАНОВА

іменем України

19 листопада 2018 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області Новицький Є. А. , розглянувши матеріали, які надійшли від Ємільченського відділення поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого,

за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №395995 від 02.09.2018 р. відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу серії БД №395995 від 02.09.2018 р. ОСОБА_1 02.09.2018 року о 12.10 год. в м. Баранівка по вул. 1-Травня 28, керував автомобілем ВАЗ з державними номерними знаками ВХ 4243 АЕ в стані алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї провини не визнав, при цьому зазначив, що 02.09.2018 року він знаходився недалеко від свого будинку в м. Баранівка по вул. Житомирській та ремонтував своє авто, так як автомобіль був несправний, під час цього до нього підійшов інспектор поліції і попросив його пройти до службового автомобіля. Крім того, просив надати йому документ на транспортний засіб та посвідчення водія. Підійшовши до службового автомобіля, що знаходився на вулиці Першотравенській, ОСОБА_1 побачив два буса, що стояли позаду. Інспектор поліції сказав, що від нього чути алкоголь, однак дій інспектора він не розумів, адже автомобілем не кермував.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що 02.09.2018 року близько 08.20 год., вона їхала з дому та рухалася на своєму авто по вул. Першотравенській в м. Баранівка Житомирської області та помітила автомобіль ОСОБА_1В, що стояв на узбіччі дороги за 50 метрів від вулиці Першотравенської. Не зупиняючись, вона продовжила рух. Через деякий час, близько 12.00 год. вона рухалася назад, але вже на автомобілі свого чоловіка. Проїжджаючи контрольний пункт по вул. Першотравенській її зупинив інспектор поліції, після чого вона побачила ОСОБА_1 біля службового автомобіля. При цьому, транспортного засобу ОСОБА_1 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що 02.09.2018 року близько 13.15 год. він рухався своїм транспортним засобом по вул. Першотравенській в м. Баранівка Житомирської області до АЗС. Під'їжджаючи до контрольного пункту по вул. Першотравенській його зупинив інспектор поліції та попросив бути свідком, адже з його слів, він зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1, який мав явні ознаки алкогольного сп'яніння. Підійшовши з інспектором до автомобіля патрульної поліції він побачив ОСОБА_1 після чого той пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за власною згодою. В результаті прилад "Драгер" показав 0.65 %. Під час вказаних дій він запитав інспектора де автомобіль ОСОБА_1, на що відповіді не почув. Він знає автомобіль ОСОБА_1, тому дій інспектора не зрозумів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що 02.09.2018 року у період часу з 12.00 до 13.00 його зупинив інспектор поліції та попросив засвідчити результати огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 Крім того, пояснив суду те, що він не бачив моменту зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 Більше того, він взагалі не впевнений у тому, що такий автомобіль був поряд, адже йому його ніхто не показував.

Таким чином, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частина ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з метою встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні судом досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_4, показаи приладу драгер.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року) передбачено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та самого освідування на пристрію «Драгер» автомобіля ОСОБА_1 не було, що жодним чином не підтверджує факт керування транспортним засобом безпосередньо ОСОБА_1, який свою провину заперечує.

Також оцінюючи докази, суд вважає недопустимим доказом акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, у звязку з тим, що у порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, вищезазначений акт не зазначено в додатках до протоколу про адміністративні правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 серії БД №395995 від 02.09.2018 року.

З огляду на викладене, жоден наданий суду доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, належні та допустимі докази наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння водієм ОСОБА_1 - відсутні.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

За таких обставин суд немає змоги на підставі одного лиш результату тесту про встановлення факту сп'яніння ОСОБА_1 притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Співставивши наявні матеріали справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав, а в матеріалах справи відсутні достатні докази для встановлення його вини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість закриття провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя: Є.А. Новицький