Справа № 756/5849/18 Головуючий у суді І інстанції Диба О.В.
Провадження № 33/824/281/2018 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 3 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю захисника Коломійця І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП невідомо, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без вилучення транспортного засобу; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 26.04.2018 року близько 15 години 40 хвилин, в м. Києві по вул. Полярній, 20-Д, гр. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Водій ОСОБА_3, порушивши п. 2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року щодо нього та ухвалити нову, якою закрити провадження по справі за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вимоги обґрунтовує тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та жодних протиправних дій він не вчиняв, а судом першої інстанції при винесенні постанови було неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, працівниками поліції було допущено низку порушень вимог законодавства. Зокрема, порушено його право на захист, в самому протоколі, де вказано норму закону, якою передбачено адміністративну відповідальність, вказано лише ст. 130 КУпАП, що підтверджується копією протоколу, однак, в оригіналі, наданому до суду, кимось була дописана цифра «3». На думку апелянта, вказане свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки його було спотворено шляхом дописок. ОСОБА_3 вказує, що його було незаконно зупинено працівниками поліції, оскільки в протоколі не вказано підставу зупинки, співробітники поліції вели себе грубо, зухвало та не посоромилися вимагати хабар, однак, це йому не вдалося зафіксувати. Саме освідування відбувалося з грубим порушенням вимог законодавства, йому не було роз'яснено право на захист, відмовлено у можливості надати пояснення, заперечення та зауваження щодо неправомірності зупинки, законності його огляду на стан сп'яніння, заперечення проти незаконних дій працівників поліції, які здійснили його затримання та обшук, як особистий, так і автомобіля, без свідків і відповідних протоколів. Апелянт зауважує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені жодні його пояснення, у зв'язку з чим, він є неправомірним доказом і жодні обставини, які вказують на його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6, який вважав, що постанову судді слід скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до Управління патрульної поліції ГУ НП у м. Києві для доопрацювання, про що подав доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис фіксації зупинки правопорушника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На відеозаписі, доданому до матеріалів справи, зафіксовано, що працівниками поліції ОСОБА_3 в присутності свідків неодноразово пропонувалось проїхати до лікарні для проходження медичного огляду на стан наркотичного або іншого сп'яніння, однак після того, як було виявлено, що він керує транспортним засобом без права на таке керування /а.с. 4-5/, ОСОБА_3 сам зазначив, що відмовляється їхати до лікаря та погодився на оформлення його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, в результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №316343 /а.с. 1/. Жодних заперечень від ОСОБА_3 з цього приводу не надходило, протокол про адміністративне правопорушення ним не оскаржувався, у зв'язку з чим аргументи, вказані в апеляційній скарзі не знаходять свого підтвердження.

Однак, посилання адвоката Коломійця І.О. на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_3 є слушними.

Так, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, постановою Апеляційного суду м. Києва від 14.09.2018 року вказану постанову скасовано та направлено матеріали на доопрацювання до УПП ГУ НП у м. Києві.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушення заподіяло матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №316343 не вказано, що ОСОБА_3 повторно притягається до адміністративної відповідальності як особа, яка протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про неправильну кваліфікацію його дій.

Разом з тим, враховуючи доведеність факту відмови від проходження ОСОБА_3 огляду на встановлення стану наркотичного сп'яніння, в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставилося питання про скасування постанови суду першої інстанції, за результатами апеляційного розгляду, враховуючи доведеність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу та змінити оскаржувану постанову шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією зазначеної норми закону.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року щодо ОСОБА_3 - змінити в частині кваліфікації дій правопорушника та виду адміністративного стягнення.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.3 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та вважати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 600 / шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон