Справа № 462/4882/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 33/783/437/18 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П., з участю особи, провадження у справі щодо якої закрито, ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 2 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 2 березня 2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно з постановою судді, 17 жовтня 2017 року, о 08:40 год., ОСОБА_2 у м. Львові, на перехресті вул. Повітряна - вул. Сяйво, керуючи автомобілем марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів, які отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив п.2.3 (б), п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 2 березня 2018 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_2 зазначає, що копію оскаржуваного рішення йому було надано з порушенням встановленого законом строку - 5.04.2018 року.

ОСОБА_2 покликається на те, що вина осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

На його думку, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття провадження у справі свідчить про порушення права людини на справедливий суд. Наявність чи відсутність вини особи встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, провадження у справі щодо якого закрито, ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_3 - на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи про адміністративне правопорушення 2 березня 2018 року відбувся у відсутності ОСОБА_2 Повний текст постанови судді був надісланий на його адресу 28 березня 2018 року (а.с. 55). З апеляційної скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови судді він отримав 5 квітня 2018 року, а з апеляційною скаргою на постанови судді звернувся 12 квітня 2018 року. Ураховуючи дані обставини, приходжу до переконання, що строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів поданої апеляційної скарги, на переконання судді апеляційного суду, висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2017 року, серії БР № 232690 (а.с.1), згідно з яким 17 жовтня 2017 року, о 08:40 год., ОСОБА_2 у м. Львові, на перехресті вул. Повітряна - вул. Сяйво, керуючи автомобілем марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.3 (б), п.16.11 Правил дорожнього руху України; схемою місця ДТП (а.с. 3), яка без зауважень підписана обома учасниками даної пригоди, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх взаємне розташування на проїзній частині та зазначено перелік наявних механічних пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, а також поясненнями водіїв обох транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про обставини виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, що були надані працівникам поліції безпосередньо на місці пригоди (а.с. 5, 6), які є послідовними та повністю узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Суддею місцевого суду належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Що стосується покликань ОСОБА_2 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то суддя апеляційного суду вважає такі доводи безпідставними.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.2 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також ураховуючи, що повноваження суду на з'ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, передбачені ст. 280 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає, що суддею місцевого суду обґрунтовано встановлено вину ОСОБА_2 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 2 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Гуцал І.П.