Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Денісов В.П., за участю захисника Філіпович-Силки Т.Ю., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 352, 40 грн. судового збору.

Постановою судді Пятачук І.Г. визнаний винним у тому, що він 10.08.2018 року, близько 21 год. 05 хв., по пр. Соборності, 18 в м.Луцьку, Волинської області, керував транспортним засобом, марки «PEUGEOT», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, згідно протоколу медичного огляду №2222, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9а (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 11.08.2018 року, близько 01 год. 30 хв., по вул.Набережна, 19, в м.Луцьку, Волинської області, керував транспортним засобом, марки «PEUGEOT», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, в присутності лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

23.11.2018 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді як незаконну і необгрунтовану та закрити справу. Крім того вважає, що постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд порушив його право на захист, повідомляючи його про час та місце розгляду справи через судове оголошення на сайті, про наявність якого він не знав, що є підставою для скасування судового рішення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску даного строку вказує, що належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а розгляд справи відбувся, незважаючи на клопотання його захисника про перенесення розгляду справи. Копію оскаржуваної постанови отримав лише 15.11.2018. Дані обставини, на його думку, свідчать про поважність причин пропуску даного строку.

Заслухавши пояснення захисника, яка підтримала клопотання і просила поновити строки на апеляційне оскарження, вивчивши подану апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, доходжу висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді до задоволення не підлягає з таких підстав.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд не повідомляв його належним чином про час та місце розгляду справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 спочатку був повідомлений в протоколах про адміністративне правопорушення, що розгляд справи щодо нього відбудеться у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, про що свідчать власноручні підписи ОСОБА_3 (а.с.1, 2).

Після надходження справи до Луцького міськрайонного суду, ОСОБА_3 завчасно, а саме, 21.08.2018, надіслано повідомлення про час та місце розгляду справи (15 год. 40 хв. 10.09.2018 ) на адресу проживання ОСОБА_3, яку той зазначив у протоколах про адміністративне правопорушення та підтвердив своїми підписами її правильність.

Про обізнаність ОСОБА_3 з часом та місцем розгляду його справи свідчить той факт, що він 23.08.2018 уклав договір про надання правової допомоги з двома адвокатами - Філіповичем В.Є. та Філіпович-Силкою Т.Ю., яких уповноважив здійснювати його захист в Луцькому міськрайонному суді Волинської області у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.14-16).

10.09.2018 адвокат Філіпович-Силка Т.Ю. подала письмове клопотання до суду, у якому просила розгляд справи відкласти, оскільки є необхідність ознайомлення з матеріалами справи та отримання копій даних матеріалів. Сам ОСОБА_3 у призначений час та місце розгляду справи не з'явився, не подавав жодних заяв.

Зазначене клопотання адвоката було задоволено судом, розгляд справи перенесено на 11 год. 30 хв. 10 жовтня 2018 року.

Про дану обставину повідомлено адвоката та отримано від останнього відповідну розписку.

Крім того, 18.09.2018 судом надіслано повідомлення про час та місце розгляду справи (11 год. 30 хв. 10 жовтня 2018 року) на адресу проживання ОСОБА_3, а також додатково розміщено судове оголошення на сайті судової влади про цю ж обставину (а.с.18-19).

Разом з тим, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у призначений день та час знову не з'явився в судове засідання, а його захисник Філіпович-Силка Т.Ю. лише 10.10.2018 подала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю у розгляді інших справ.

Другий захисник Філіпович В.Є., який уповноважений здійснювати захист ОСОБА_3 згідно з вищевказаним договором від 23.08.2018, також не з'явився на розгляд справи.

З огляду на вищенаведені обставини, суддя, вживши всі передбачені законом заходи щодо забезпечення права на захист та повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, участі його в судовому засіданні, не порушуючи вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, дійшла правильного висновку про необхідність розгляду справи без участі ОСОБА_3, який не з'являвся в судові засідання без поважних причин, та участі сторони захисту, так як захисник Філіпович-Силка Т.Ю. надала перевагу своєї участі у розгляді інших справ та лише у день розгляду справи подала відповідну заяву.

Незважаючи на те, що судом першої інстанції вжито усіх заходів для повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_3, останній не виявив бажання брати участь у розгляді справи, не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Жодних клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З аналізу зазначених норм Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного та тих обставин, що апеляційна скарга подана ОСОБА_3 з суттєвим пропуском, визначеного ч.2 ст.294 КУпАП, строку на апеляційне оскарження постанови, поважні причини для поновлення якого відсутні, тому необхідно відмовити в поновленні даного строку ОСОБА_3 та повернути йому апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року щодо нього.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов