Справа №490/1474/18 25.05.2018
Провадження: № 33/784/201/18 Суддя суду першої інстанції: Подзігун Г.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційного суду: Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, студент Миколаївського націанального аграрного університету, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції від 27 березня 2018 року 18 лютого 2018 року о 17 год. 55 хв. на 57 км. автодороги Херсон - Генічеськ водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом "ЗАЗ 1102", д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини роту, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану сп'яніння, а також від продуття на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера "Drager" відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На думку апелянта, судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки.

Зазначає, що суд неповністю врахував всі його пояснення, щодо події 18 лютого 2018 року, йому не було поліцейськими роз'яснено права, суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП , яка саме настає відповідальність у разі відмови особи, що керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів.

ОСОБА_2 зауважив, що фактично був позбавлений права проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів на місці через продування алкотестером «Drager», так як було одразу роз'яснено, що треба проходити огляд на стан сп'яніння в медичному закладі або одразу підписати протокол.

Також вказує на те, що суд залишив поза увагою його клопотання про допит свідків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст. 251 КУпАП, встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показами свідків та ін.

Так, положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані зокрема алкогольного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на такий порядок, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно з порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 047179 8 лютого 2018 року о 17 год. 55 хв. на 57 км. Автодороги Херсон - Генічеськ водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом "ЗАЗ 1102", державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини роту, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану сп'яніння, а також від продування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера "Drager" відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Вказаний протокол підписано ОСОБА_2 та двома свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.3).

В письмових поясненнях вказаних свідків, які містяться в матеріалах справи від 18 лютого 2018 року зазначено, що ОСОБА_2 відмовився проїхати в лікарню, а також відмовився продути алкотестер "Drager".

Таким чином із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та доданих показів свідків вбачається, що ОСОБА_2 спочатку відмовився від того, щоби проїхати в лікарню для проходження медичного огляду і лише потім відмовився продути алкотестер "Drager".

Із наведеного слідує, що фактично ОСОБА_2 в порушення встановленого порядку проходження на стан сп'яніння, не було, відповідно до наведених правових норм, спочатку запропоновано продути алкотестер "Drager" на місці і лише потім, в разі його незгоди, проїхати в медичний заклад. Таке є порушенням встановленого законом порядку проходження огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснив, що після зупинки його автомобіля він дістав своє посвідчення, яке поліцейський висмикнув з його рук та самовільно витягнув ключи з машини та забрав техпаспорт. Запропоновав продути в скручений з паперового аркушу пакет та повів ОСОБА_2 до приміщення поліцейського поста.

В приміщенні поліцейський одразу сказав, що «будемо складати протокол, якщо ти хочеш дістатися додому та отримати права». ОСОБА_2 погодився, оскільки боявся, що права йому не повернуть і підписав протокол. Поліцейський по телефону попросив надати йому двох свідків, на що через три хвилини до поліцейського посту під'їхала поліцейська машина, з якої в поліцейській формі вийшли поліцейські та зайшовши в приміщення одразу підписали запропоновані ним аркуші і поїхали, ніяких пояснень вони не складали, в їх присутності нічого не відбувалося і проходити медичний огляд йому не пропонувалося. Тільки після цього, поліцейський, який складав протокол, сказав, що відмова від проходження огляду є фактичним визнанням стану сп'яніння, але, як він зазначив, «я вам даю зелене світло, можете їхати далі». В приміщенні був присутній брат ОСОБА_2

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що зупинивши автомобіль, поліцейські вели себе зухвало, одразу забрали права, техпаспорт та ключі від машини. Прав ніяких не роз'яснювали, одразу запропонували підписати протокол, оскільки, як вони зазначали, саме так буде краще. Свідки приїхали на новій поліцейській машині, в поліцейській формі, тільки вчинили свій підпис і одразу поїхали. Ні в присутності свідків ні без свідків ОСОБА_2 не роз'яснювали будь-яких прав, не пропонували пройти огляд за допомогою драгера на місці чи проїхати в медичний заклад, а лише наполягали на підписанні протоколу, оскільки, як вони пояснювали, лише після його підписання вони зможуть поїхати додому.

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_8, підтвердивши тиск з боку поліцейського, самовільне відібрання прав, техпаспорту та ключів з машини, також зазначив, що приїжджала машина з поліцейськими, які зайшли в приміщення та одразу вийшли, інших будь-яких осіб не було.

Таким чином наведеними вище показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, спростовується факт пропонування ОСОБА_2 в присутності свідків пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера "Drager", рівно як і те, що від цього ОСОБА_2 відмовився, а також в подальшому відмовився і від пропозиції пройти огляд в лікарні.

В письмових поясненнях свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вказують, які ознаки сп'яніння були виявлені у ОСОБА_2 та в зв'язку з чим було запропоновано останньому проходження медичного огляду. ОСОБА_2 стан сп'яніння та наявність в нього відповідних ознак не визнає. ОСОБА_2 пояснив, що в письмових поясненнях, які ним складені під диктовку поліцейського, він мав на увазі, що напередодні вживав слабоалкогольний напій «Сидр», проте в день від'їзду він алкоголь не вживав, і виїхав з братами в дорогу лише на другий день після обіду, тому вважав себе тверезим. В поясненнях він не визнавав, що їхав в нетверезому стані.

Крім цього, в письмових поясненнях свідків відсутні їх засоби зв'язку, за даними повідомлень Управління патрульної поліції в Херсонській області вказані особи не є поліцейськими, проте за повідомленнями відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області дати народження осіб, вказаних як свідків не відповідають фактичним датам народження таких людей, які значаться зареєстрованими за вказаними адресами, що вказує на те, що особи, які вчинили підписи в протоколі та в письмових поясненнях, як свідки не були встановлені поліцейськими належним чином. На судовий виклик до суду для допиту в якості свідків вказані особи не з'явились, причини неявки не повідомили. За вказаних обставин, письмові пояснення осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можна вважати належними та допустимими доказами у даній справі.

На підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейськими не надано відеозапису з нагрудних відеокамер та на виклик суду не надано пояснень в судовому засіданні.

Так, районний суд не повно та не всебічно дослідив обставини справи, доказам наявним в матеріалах справи не надав належної оцінки, також не звернув уваги на те, що обставини правопорушення викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, оскільки запропонований порядок проходження огляду, який викладений в протоколі не відповідає вимогам нормативних актів, а суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процессу, клопотання ОСОБА_2 про допит свідків не вирішив справу розглянув формально.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП та іншим нормативним актам, та в порушення засад закріплених в ст. 7 КУпАП судом не вірно встановлено обставини справи, в зв'зку з чим, суд дійшов неправильного висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке вчинено ним 18 лютого 2018 року, що не підтверджено належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, якого притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року щодо визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Бондаренко Т.З.