Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2, його захисника Драюка М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Драюка М.С. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В дохід держави із ОСОБА_2 стягнуто 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09 липня 2018 року об 14 год. 30 хв. в смт.Торчин на вул.Незалежності, керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді захисник особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Драюк М.С. оскаржує її у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Вказує, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на стан сп'яніння. Зокрема після проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, який показав позитивний результат, ОСОБА_2 не погодився з його результатом та наполягав на повторному його проведенні вже в медичному закладі, однак працівниками поліції туди доставлений не був. Зазначає також, що свідків, які вказані в акті огляду на стан сп'яніння та письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, при вказаному огляді взагалі не було. В ході розгляду справи такі свідки не викликались та не допитувались судом. Вважає, що матеріали справи не містять допустимих та достовірних доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Посилаючись на дані обставини просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, його захисника Драюка М.С., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з'ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.

ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об'єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме у тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, показання газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» про проведення тесту від 09.07.2018 року та письмові пояснення свідків.

ОСОБА_2 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення пояснив, що автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не керував. Дійсно при проведенні працівниками поліції його огляну на виявлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», останній показав позитивний результат - 0,34 проміле. Однак будучи не згідним із таким результатом огляду, працівники поліції в порушення вимог законодавства, і при цьому на його вимогу, не направляли його для проведення огляду до відповідного медичного закладу охорони здоров'я.

Крім того вказав про те, що свідки, які вказані в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння, та письмових пояснення, які містяться в матеріалах справи, при проведенні огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу присутні не були. Даний акт він взагалі не підписував.

Однак суд першої інстанції вказані твердження жодним чином не перевірив та не спростував, лише формально перелічивши докази.

Так працівники поліції ОСОБА_4, ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції не викликались, відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських до матеріалів справи не було додано та судом не витребовувались.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Відповідно до ст.266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Водночас, пунктами 6 та 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України.

Крім того в пунктах 2.5, 3.3 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції 03.02.2016 року №100 зазначено, що нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації, та що нагрудною відеокамерою (відео реєстратором) забезпечується кожен працівник патрульної поліції, який заступає на зміну, в будь-якому випадку хоча б однією нагрудною відеокамерою (відеореєстратором) забезпечується екіпаж.

Для з'ясування доводів ОСОБА_2 про невизнання вини, до суду в якості свідків викликались як працівники поліції ОСОБА_4, ОСОБА_5, так і особи, які зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та пояснення яких містяться в матеріалах справи - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Допитаний в ході апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_4, який являється працівником поліції та складав протокол про адміністративне правопорушення пояснив, що процедура проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 порушена не була.

Усі інші свідки на неодноразові виклики до суду не з'явились.

Не були також виконаними постанови суду від 29.10.2018 року та від 07.11.2018 року про привід свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Неодноразово також витребовувався відеозапис з нагрудних відеокамер поліцейських, однак такі запити апеляційного суду виконані не були.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд позбавлений можливості з'ясувати всі обставини справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Драюка Максима Сергійовича задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року в даній справі щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук