Справа № 493/2516/18
Провадження № 3/493/803/18
03 грудня 2018 року м. Балта, Одеська область
Суддя Балтського районного суду Одеської області Бодашко Л.І., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Балтського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не працюючого , проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,
за ч.1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 368265 від 30.10.2018 року , ОСОБА_1 30.10.2018 року о 15 год. 30 хвилин в с. Плоске Балтського району Одеської області керував мотоциклом марки Дніпро 11 з явними ознаками алкогольного спяніння(запах алкоголю з ротової порожнини) в присутності свідків від проходження медичного огляду на встановлення ступеню спяніння їхати відмовився, провину визнав в повному обсязі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не визнав та показав, що 30.10.2018 року о 9.00 з товаришем випили по склянці пива. Приблизно о 15 год.30 хвилин він поїхав в центр села, однак по дорозі його зупинили працівники поліції і запропонували надати документи на мотоцикл. Він представив всі документи, працівник поліції сказав, що у нього запах алкоголю, на що він відповів, що ще вранці випив склянку пива, однак працівники поліції стали складати протокол про адміністративне правопорушення і запропонували йому написати в протоколі пояснення, яке він написав під диктовку працівника поліції, так як погрожували забрати мотоцикл, тому він і написав ці пояснення. З правами та обовязками його ніхто не знайомив, він навіть не знав, що може відмовитись від дачі пояснень і має право на правову допомогу. Фактично він не був у нетверезому стані, оскільки після випитого ним пива пройшло більш ніж шість годин, при складанні протоколу ніяких свідків не було, йому ніхто не запропонував пройти медичний огляд на місці, хоча він казав працівникам поліції, щоб перевірили його стан на місці, якщо є сумніви у його стані, а також вони не пропонували їхати в лікарню. Після того, як вже був складений протокол, працівники поліції зупинили ОСОБА_2, який їхав на автомобілі ВАЗ 2101, про щось з тим говорити, однак до нього свідок не підходив і при тому ніхто ніяких розмов щодо відмови від проходження огляду на стан спягніння не вів. Згодом, мимо проходив свідок ОСОБА_3, з яким працівники поліції теж про щось говорили, вони від нього були за метрів 20-25. Після того йому працівники поліції дозволили їхати додому і він поїхав на своєму мотоциклі , ніхто його не відсторонював від управління мотоциклом, а по дорозі ще він підвіз свідка ОСОБА_3, який йшов у попутному напрямку.
Суддя, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши протокол та додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, дійшла наступного.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. З матеріалів цієї справи не вбачається того, що ОСОБА_1 належним чином був ознайомлений зі своїми правами та обовязками, в графі, де вказано,що ОСОБА_1 розяснено його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підпису ОСОБА_1 немає, а також акту про відмову від підпису теж немає, що свідчить про те, що його ніхто з цими правами не ознайомив, про що вказав і сам ОСОБА_1
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Розглядаючи дану справу по суті, суддя дійшла висновку про необґрунтованість протоколу про адміністративну відповідальність відносно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього є незаконним, оскільки складений з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та неповнотою зібраних поліцейськими матеріалів.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція), Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997р.;Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.
Прецедентна практика ЭСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально - правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.
Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов'язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).
ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання, як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).
Отже, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції, ЄСПЛ не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень, віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.
Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
За таких обставин судья дійшла висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1453/735, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного спяніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що у водія був «запах алкоголю з ротової порожнини» , хоча водій на працівників поліції не дихав, вони цього не вимагали, та не вказано на підставі чого у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння. Той факт, що ще о 9.00 ОСОБА_1 випив склянку пива, ще не значить, що він перебуває у стані алкогольного спяніння.
Огляд на стан спяніння, відповідно до вищевказаної Інструкції, проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).
Відповідно до вимог ст. 266КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.
Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан спяніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В), а з урахуванням п.15 розділ 3Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735 ще й акт за підписом лікаря закладу охорони здоровя.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що в порушення вимог зазначеної норми Закону, працівниками патрульної поліції не було забезпечено права ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також він не був відсторонений від управління автотранспортом, хоча працівники поліції стверджують в протоколі про те, що той перебував у стані алкогольного спяніння.
До матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б свідчили про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та в присутності двох свідків, а відтак - і немає жодного доказу дотримання працівниками патрульної поліції процесуального порядку огляду особи на стан алкогольного сп'яніння, встановленого ст.266 КУпАП, а також вищевказаною Інструкцією.
Відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».
Разом з цим, до матеріалів справи не долучено жодного відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, який міг би підтвердити чи спростувати дотримання працівниками патрульної поліції вимог ст.266 КУпАП.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано двох свідків: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в присутності яких, ніби то, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення ступеню спяніння.
Однак, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4 показав, що він їхав на автомобілі ВАЗ-2101, його зупинили працівники поліції, перевірили його документи і спитали чи не знає він особу, яка стояла за метрів 20-25 від нього. Він впізнав односельця ОСОБА_1 і повідомив, що знає цю особу і що той проживає в с. Плоске. Працівник поліції попросив підтвердити цей факт, підписавши протокол, що він і зробив. При ньому ніяких більше розмов не було, ніхто нікому не пропонував кудись їхати і він до ОСОБА_1 близько не підходив, чи був той у нетверезому стані, чи відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння він підтвердити не може, цього не бачив і не чув.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_2 показав, що він проходив мимо, його зупинили працівники поліції і спитали чи не знає він особу, яка стояла за метрів 20-25 від нього. Він впізнав односельця ОСОБА_1 і повідомив, що знає цю особу і що той проживає в с. Плоске. Працівник поліції попросив підтвердити цей факт, підписавши протокол, що він і зробив. При ньому ніяких більше розмов не було, ніхто нікому не пропонував кудись їхати на проходження медичного огляду. Після цього він пішов додому, а через деякий проміжок часу його наздогнав ОСОБА_1, який їхав на своєму мотоциклі, запропонував його підвезти, він погодився і вони поїхали додому. ОСОБА_1 був тверезий і казав, що працівники поліції його відпустили.
Таким чином, жодної особи, яка б була свідком того, що ОСОБА_1 саме управляв автотранспортом у стані алкогольного спяніння немає, а якщо він і був в стані алкогольного спяніння, то чому він не був відсторонений від управління автотранспортом, як передбачено ст.266 КУпАП.
Відповідно до ст. 254 КУпАП протокол складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 стверджує, що ніякого протоколу йому вручено не було і в матеріалах справи немає його розписки.
Встановлені суддею порушення вимог КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, допущені працівниками патрульної поліції під час складання матеріалів щодо ОСОБА_1, є безперечною підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 8, 33, 247, 251,252,266,268,280 КУпАП суддя,
п о с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.
Вилучене у ОСОБА_1 посвідчення водія серії АВУ №265114, видане Котовським МРЕВ 04.07.1991 року, - повернути власнику.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С У Д Д Я