Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/829/18
Провадження № 3/273/398/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року суддя Баранівського районного суду Новицький Є. А. , розглянувши матеріал, який надійшов від Управління захисту економіки в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого заступником міського голови з питань діяльності виконавчого органу Баранівської міської ради, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №134 від 05.06.2018 р. ОСОБА_1 перебуваючи на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчого органу ради Баранівської міської ради Житомирської області 22.12.2017 року отримав кредитні кошти в ПАТ «Ідеа Банк» загальною сумою 118450 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, не повідомивши, при цьому, у десятиденний строк НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, чим порушив вимоги Закону України «про запобігання корупції».

Приписами ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема пунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону передбачено його розповсюдження на державних службовців.

Таким чином із протоколу слідує, що ОСОБА_1А, є субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані із корупцією, у тому числі за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 не визнав обставини вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому зазначив, що умислу щодо приховування своїх статків він не мав, адже отриманий кредит відобразив у щорічній декларації. Також вказав, що звертався до Національного агентства з питань запобігання корупції як в усній (22.12.2017 року), так і в письмовій (24.01.2018 року) формі, де йому надали розяснення, що отримані кредити віднесено до фінансових зобовязань. Просив суд не притягувати його до адміністративної відповідальності.

Прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури наполягала на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з підстав зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 134 від 05.06.2018 року.

Заслухавши пояснення правопорушника, думку прокурора щодо доведеності вчиненого корупційного правопорушення, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22 грудня 2017 року отримав кредит у розмірі 118450 грн. При цьому, ОСОБА_1 надсилав до НАЗК запит про надання відповідного розяснення з приводу відображення вказаної вище інформації в рамках фінансового контролю.

Відповідно до наданого розяснення Національного агентства з питань запобігання корупції №75-03/3998_18 від 29.01.2018 року отримані кредити віднесено до фінансових зобовязань відповідно до п. 9 ст. 46 ЗУ «Про запобігання корупції», як наслідок така інформація має зазначатися у щорічній декларації (саме такий порядок визначено ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції).

При цьому, згідно ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Рішенням НАЗК від 02.02.2018 року було затверджено зміни до Роз'яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю згідно яких суб'єкт декларування зобов'язаний подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у разі отримання ним кредиту, позики.

Зважаючи на викладене, враховуючи той факт, що кредитні зобовязання у ОСОБА_1 виникло 22.12.2017 року, а зміни в законодавстві відбулися 02.02.2018 року, керуючись ст. 58 Конституції України, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Суддя вважає, що за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, не може наступати відповідальність, а тому звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Такий підхід до захисту прав особи зафіксований у ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може однозначно без сумнівів і застережень розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, уст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Альне де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. за № 223-943/0/4-17 вказується, що субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Встановлені у суді обставини не підтверджують у бездіяльності ОСОБА_1 субєктивної сторони інкримінованого правопорушення, відсутня вина у формі умислу, а тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що не повідомлення ОСОБА_2 про суттєві зміни майнового стану не створюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 2 ст.172-6, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.ст.280,283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: Є.А. Новицький