Справа № 166/957/18 Провадження №33/802/1/18 Головуючий у 1 інстанції:Лях В.І.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончука В.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Філюка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_2 в дохід держави стягнуто 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 червня 2018 року об 23 год. 35 хв. в смт.Ратне по вул.Богдана Хмельницького керував автомобілем марки «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, його захисника Філюка С.М., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався.

ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об'єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови судді вказує на те, що судове рішення є незаконним, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Проте такі доводи ОСОБА_2 не заслуговують на увагу суду з врахуванням наступного.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_2 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №264578 від 28.06.2018 року, який складений за участі свідка ОСОБА_4, з якого зокрема вбачається, що ОСОБА_2 від надання будь-яких пояснень відмовився (а.с.3);

- показаннями газоаналізатора «Alcotest 6810» про проведення тесту від 28.06.2018 року, з якого вбачається, що за допомогою спеціального засобу був проведений огляд ОСОБА_2 на предмет виявлення стану алкогольного сп'яніння. За результатами такого огляду у нього було виявлено алкогольне сп'яніння - 1,92 проміле (а.с.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує про те, що він не був згідний з результатами проведення тесту на встановлення стану сп'яніння, однак працівники поліції в порушення вимог законодавства не направляли його для проведення огляду до відповідного медичного закладу охорони здоров'я.

Проте таке твердження апелянта до уваги судом не приймається, оскільки спростовується поясненнями допитаного в судовому засіданні працівника поліції ОСОБА_5, який пояснив, що за кермом транспортного засобу знаходився ОСОБА_2 в якого були ознаки алкогольного сп'яніння. Останній пройшов відповідний тест, за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Після проходження цього тесту на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак він відмовився.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_2 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Ратнівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук