Провадження №3/428/2537/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 163-1 КУпАП ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхаміда,

ВСТАНОВИВ:

До Сєвєродонецького міського суду Луганської області з Головного управління ДФС у Луганській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхаміда за ч. 1, 2 ст. 163-1 КУпАП, на підставі протоколів про адміністративне правопорушення № 196 від 26.09.2018; № 209 від 01.11.2018; № 218 від 29.11.2018 р.

Згідно зі ст. 278 КУпАП суддя при підготовці справи до розгляду вирішує питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Як видно з протоколів № 196 від 26.09.2018; № 209 від 01.11.2018; № 218 від 29.11.2018 їх складено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки, як свідчать надані матеріали, ця особа не зявилась за викликом уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення особи. При цьому, після складення протоколів № 196 від 26.09.2018; № 209 від 01.11.2018; № 218 від 29.11.2018 уповноваженою на складення протоколів про адміністративне правопорушення особою не було спрямовано ці протоколи особі, у відношенні якої їх складено.

Слід зауважити, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності є іноземець, а суду не надано документів, які свідчать про те, що зазначена у протоколах про адміністративне правопорушення особа розуміє мову, яка використовується в суді, чи забезпечена захистом або перекладачем.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що розгляд адміністративної справи на підставі протоколів, щодо яких особа не була присутньої при їх складанні, не надавала пояснення щодо них, та не отримувала їх копію, є неможливим, через суттєве порушення (обмеження) права на захист, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а протоколи про адміністративне правопорушення № 196 від 26.09.2018; № 209 від 01.11.2018; № 218 від 29.11.2018 з зазначених підстав не відповідають вимогам закону, зокрема ст. 256 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14).

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року за № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КпАП України щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на дооформлення оскарженню не підлягає.

Таким чином, враховуючи викладене суд дійшов висновку, що протоколи про адміністративне правопорушення № 196 від 26.09.2018; № 209 від 01.11.2018; № 218 від 29.11.2018 відносно ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхаміда за ч. 1, 2 ст. 163-1 КУпАП не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, складені з істотними порушеннями, що унеможливлює розгляд справи судом, а тому вважає необхідним зазначені адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхаміда повернути для належного оформлення.

Керуючись ст. 256, 278 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 ст. 163-1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхаміда на підставі протоколів про адміністративне правопорушення № 196 від 26.09.2018; № 209 від 01.11.2018; № 218 від 29.11.2018 повернути до Головного управління ДФС у Луганській області для належного оформлення і усунення зазначених недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Бойко