АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5339/17Суддя 1 інстанції Вікторович Н. Ю.
Номер провадження 33/774/71/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 на постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 жовтня місяця 30 дня, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, -

якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

за участю:

представника потерпілого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У постанові, суд першої інстанції зазначив, що 18 листопада 2017р., о 10.50 год., на вулиці Нікопольське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті, якої автомобіль «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіль «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 отримали механічні пошкодження.

Суд прийшов до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_4 в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 18.11.2017 року.

Суд зазначив, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції не було враховано того, що інший учасник ДТП - ОСОБА_2 18 листопада 2017 року, о 10.50, керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 по вулиці Нікопольське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, і не урахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, чим спровокував виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив заходів для зниження швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, та обїзду перешкоди, - автомобілю ОСОБА_4

Суд встановив, що стосовно ОСОБА_2 працівниками патрульної поліції також було складено протокол про адміністративне правопорушення, за порушення вимог п.2.3б; 12.1; 12.3 ПДР України, за що ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, який знаходиться на розгляді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суд першої інстанції, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі схему місця ДТП та фототаблиці до неї, не встановив обставин, які б могли підтвердити, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 порушив ПДР України, дійшовши висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, представник потерпілого ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі

В обґрунтування апеляційної скарги представник потерпілого ОСОБА_3 вказує на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 містять обєктивні та беззаперечні допустимі докази, які підтверджують, що ОСОБА_4 під час події порушив вимоги п.2.3 б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

ОСОБА_3 вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне зясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, що сталося внаслідок неправильної оцінки доказів і призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник потерпілого вказує на те, що суд першої інстанції під час судового розгляду не виконав вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, оскільки не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, не призначив судової автотехнічної експертизи, яку просив призначити ОСОБА_4, не допитав працівників патрульної поліції для встановлення причин складання ними протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_2

ОСОБА_3 вказує, що висновок суду про те, що інший учасник події, водій ОСОБА_2 спровокував виникнення небезпеки для руху перевертає обставини ДТП в зворотному напрямку, оскільки небезпеку для руку створив саме водій ОСОБА_6

Представник потерпілого зауважує, що суд першої інстанції не намагався встановити чи мав можливість водій ОСОБА_2 своєчасно вжити заходів для зниження швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та обїзду перешкоди, що суд переплутав термін «перешкода» з терміном «небезпека» при яких водії повинні виконувати різні вимоги ПДР, що у разі виникнення небезпеки для руху, водієві у відповідності до вимог ПДР не можна її обїжджати чи виконувати будь-які маневри, а лише застосовувати гальмування на займаній смузі руху.

Не погоджується представник потерпілого і з висновком суду щодо того, що схема місця ДТП та фототаблиці до неї вказують на відсутність в діях ОСОБА_4 порушень правил дорожнього руху, при цьому стверджує, що схема ДТП, де зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, осип скла та слідові інформації, вказують на протилежне, що саме водій ОСОБА_7 порушив ПДР, і, що саме він створив небезпеку для руху.

Також, представник потерпілого вказує і на те, що суд не спростував письмових пояснень ОСОБА_4 від 18.11.2017р., щодо того, що керований ним автомобіль перед виконанням маневру розвороту стояв на відстані 2,0 м. від роздільної смуги, тобто, не в крайньому лівому положенні, що прямо вказує на порушення ОСОБА_4 вимог ПДР, однак зробив хибний висновок про відсутність в діях ОСОБА_4 порушень правил дорожнього руху.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 і його представник, адвокат ОСОБА_3, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Захисник ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не зясував обставини справи, оскільки викладені в мотивувальній частині постанови висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах ДТП.

Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався лише на протокол про адміністративне правопорушення та схему ДТП, без наведення належного аналізу даних доказів.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_4 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке полягає в тому, що він, керуючи автомобілем, марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Нікопольське шосе, під час зміни напрямку руху, не переконався в тому, що це буде безпечним та він своїми діями не створить перешкоди іншим учасника руху, виконуючи маневр розвороту, не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині та ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099» н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пунктів 2.3.б, 10.1, 10.4 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд, проаналізувавши доводи апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 та зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення, які були надані одразу після скоєння зіткнення ОСОБА_4 та схема місця ДТП.

Так, відповідно до пунктів 10.1, 10.4. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Перед поворотом направо і наліво, в тому числі в напрямку головної дороги, або розвороту водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїжджій частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Також водій, який виконує поворот наліво або розворот поза перехрестям із відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен уступити дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не із крайнього лівого положення на проїжджій частині і попутним транспортним засобам.

З пояснень водія ОСОБА_4, які додані до протоколу, вбачається, що керований ним автомобіль перед виконанням маневру розвороту стояв на відстані 2,0 м від роздільної смуги, тобто не в крайньому лівому положенні (а.с.4), чим були порушені вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Ці пояснення ОСОБА_4 повністю узгоджуються зі схемою ДТП, доданою до протоколу, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, осип скла та сліди юзу обох транспортних засобів, та зазначена інформація вказує на те, що саме ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху і створив небезпеку для руху.

При розгляді справи апеляційним судом, представник потерпілого, адвокат ОСОБА_8 надав Висновок експерта від 30.03.2018 року № 7/10.1/106, який проводився на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.02.2018 року по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, в якому зазначено, що експерт прийшов до висновку про те, що питання щодо визначення технічної спроможності даних, в частині того, що автомобіль «DAEWOO LANOS» під керуванням водія ОСОБА_4 почав виконувати маневр з крайнього лівого положення, втрачає технічний сенс, оскільки в заданих даних цей автомобіль виконував маневр не з крайнього положення (а.с.78-83).

Вищезазначені пояснення водія ОСОБА_4 апеляційний суд розцінює, як достовірні, оскільки вони узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та схемою ДТП, на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів, яке сталося на полосі руху автомобіля ОСОБА_2, а не на зустрічній смузі, як зазначає ОСОБА_4 та місце розташування автомобіля, з якої обєктивно вбачається, що саме водій ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху.

В обґрунтування висновку суду про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, суд послався на те, що інший учасник ДТП - ОСОБА_2, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, і не урахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, чим спровокував виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив заходів для зниження швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, та обїзду перешкоди, - автомобіля ОСОБА_4, однак такий висновок суду є передчасним, зважаючи на те, що адміністративна справа щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, перебуває на розгляді в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу та рішення по даній справі судом не прийняте.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту порушення водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, що стало підставою для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення мала місце 18 листопада 2017 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду даної справи в апеляційному суді закінчилися.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові районного суду висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун