Провадження № 33/824/1112/2018 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, суб'єкта підприємницької діяльності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 05.07.2018 року приблизно о 12 годині 10 хвилин у м. Києві на Харківській площі ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п. 10.1, 13.1 ПДР України, не впевнився в безпеці руху та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 на порушення вимог п. 2.10 (а) ПДР України залишив місце цієї пригоди.

Своїми діями ОСОБА_2 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 (шість) місяців зі штрафом в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.;стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2018 року щодо нього в частині накладення адміністративного стягнення - з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців на накладення штрафу. Вимоги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції не в повному обсязі було враховано вимоги ст. ст. 33, 34 КУпАП. Так, керування транспортним засобом є невід'ємною складовою його трудової діяльності, оскільки він є фізичною особою-підприємцем, немає штатних працівників і всю роботу виконує сам, у зв'язку з чим, позбавлення його права керувати транспортним засобом потягне за собою втрату роботи, і, як наслідок, поставить у скрутне фінансове становище його та його літніх батьків, які значно залежні від його допомоги, в тому числі й щодо використання транспортного засобу. Апелянт зазначає, що збитки, нанесені іншому транспортному засобу не значні та відшкодовані в повному обсязі; в ДТП ніхто не постраждав. На думку ОСОБА_2, суд першої інстанції не всебічно дослідив обставини справи, зокрема, його пояснення, відповідно до яких, він не мав наміру залишати місце ДТП, оскільки взагалі не зрозумів, що воно сталося. Апелянт вказує на те, що на даний час він повністю визнає свою вину, що підтверджується оплатою штрафу, а судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги обставини, що пом'якшують його покарання.

Також апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді в зв'язку з тим, що йому не було надано можливості отримати текст постанови в день її винесення, а також протягом всього строку оскарження, він був позбавлений можливості ознайомитися з мотивами винесення постанови, а копію її він отримав лише 08.10.2018 року.

Вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду пропущений особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з поважних причин, копію постанови він отримав 08.10.2018 року, апеляційну скаргу подав 12 жовтня 2018 року, а тому строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Заслухавши доповідача, думку ОСОБА_2, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Загальні положення накладення адміністративного стягнення визначені в ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні адміністративного стягнення має бути враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначених вимог чинного законодавства дотримано не було.

Висновок суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4 та 124 КУпАПє правильним, що підтверджується матеріалами справи та ніким не оспорюється.

Разом з тим, заслуговує на увагу посилання апелянта на суворість призначеного адміністративного стягнення.

Так, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, суддя не дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП. Суд недостатньо врахував особу правопорушника та не навів мотиви накладення найсуворішого виду адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 свою вину визнав, збитки, завдані ДТП, відшкодовано. Апелянт розкаювався та зазначив, що він є приватним підприємцем, немає штатних працівників, всю роботу виконує сам і накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами поставить у складне матеріальне становище як його, так і його родину. Крім того, він з власної ініціативи безкоштовно допомагає інвалідам, які пересуваються на візках, надаючи їм послуги по перевезенню.

Вказані обставини були не належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

З огляду на наведене, вважаю за можливе задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 та пом'якшити призначене йому судом першої інстанції адміністративне стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами на штраф.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2018 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2018 року щодо ОСОБА_2 - змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення: за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.; за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

На підставі ст.36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В решті постанову судді - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон