АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/481/2018 Постанова винесена суддею Дячуком С.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Вишевичі Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, знеповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, 2003 р.н., працюючого водієм в ДП «Український Дім», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 01 жовтня 2017 року в 0 год. 50 хв. по вул. Чорнобильська, 11 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ДЕУ», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також істотні порушення вимог законодавства, просить її скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 247 ч. 1. п. 1 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції належним чином не виконано вимоги ст.ст. 245, 280, 252 КУпАП, та взагалі не враховано показань ОСОБА_2 про те, що він знаходився в автомобілі і побачив, як до нього під'їхав автомобіль із екіпажем патрульної поліції, із якого вийшли поліцейські, та, не представившись, запитали причину стоянки, хоча він руху транспортних засобів не заважав. Після того, як інспектор патрульної поліції почав повідомляти ОСОБА_2, що начебто підозрює його у керуванні автомобілем у стані сп'яніння, останній повідомив, що для переконання у тверезості, він бажає проїхати на медичне освідування саме до спеціалізованої установи, на що працівники патрульної поліції сказали «на експертизу поїдете самі» і, нічого не повідомляючи та не роз'яснюючи, безпідставно почали складати відповідний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

Також судом не було враховано, що інспектор патрульної поліції ОСОБА_4, не лише не запропонував проїхати до спеціалізованого медичного закладу, а й прямо відмовив ОСОБА_2 у даному обстеженні, та склавши протокол про адміністративне правопорушення, працівники поліції далі поїхали на виклики.

Жодним чином судом не було враховано і те, що власним автомобілем ОСОБА_2 не керував взагалі, що також відображено і в поясненнях до протоколу, а сам автомобіль стояв без порушень Правил дорожнього руху, при цьому, безпосередньо в протоколі ОСОБА_2 в поясненнях було зазначено, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а навпаки, хотів проїхати до спеціалізованої медичної установи, більш того, при складанні відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, поняті присутніми не були.

Крімтого, допитаний у судовому засіданні інспектор ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_2 автомобілем не керував, та, що автомобіль стояв і не рухався, а ОСОБА_2 знаходився просто у власному автомобілі. При цьому зазначив, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, він ОСОБА_2, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, не роз'яснював, і, складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, прямо відмовив ОСОБА_2 у проходженні медичного огляду у спеціалізованій лікарській установі, посилаючись начебто на обмаль часу та необхідність виїзду на інші виклики, чим порушив право ОСОБА_2, передбачене ст. 266 КУпАП.

Також зазначає, що викладені в постанові суду показання ОСОБА_2, абсолютно не відповідають наданим ним показанням у судовому засіданні, оскільки він з самого початку зазначав, що не керував автомобілем, а двигун був вимкнений.

До того ж, в самому протоколі, окрім власних пояснень ОСОБА_2, що він не відмовляється пройти медичний огляд, відсутні жодні докази того, що інспектор пропонував взагалі провести огляд на стан сп'яніння як спеціальними технічними засобами, так і щодо проведення огляду у закладі охорони здоров'я, куди поліцейський зобов'язаний доставити особу в порядку ст. 266 КУпАП, у разі дійсної незгоди щодо проведення огляду.

Між тим, твердження суду в постанові, що ОСОБА_2 при складанні протоколу власноручно пояснив, що не керував транспортним засобом та не відмовився від проходження медичного огляду, якраз навпаки підтверджують позицію ОСОБА_2 щодо неправомірності дій працівників патрульної поліції щодо незабезпечення йому права на проходження медичного огляду у спеціалізованій клініці, однак суд з невідомих причин трактував такі пояснення не на користь самого ОСОБА_2

Більш того, посилання суду в постанові, що ОСОБА_2 стояв у другому ряду, також підтверджують позицію ОСОБА_2, що він автомобілем не керував, а стояв не рухаючись та наміру керувати транспортним засобом не мав.

При цьому, визначена в оскаржуваній постанові оцінка показань судом з приводу суперечливості в частині того, що останній не вбачав підстав для огляду на стан сп'яніння через тверезість та вимагав огляду, є неприйнятною із логічної точки зору, оскільки ОСОБА_2, будучи не в стані алкогольного сп'яніння та усвідомлюючи можливу відповідальність за наслідки такого керування, якраз і наполягав, щоб працівники поліції провели такий огляд, проте в спеціалізованій клініці, оскільки покази приладу «Драгер» можуть бути потенційно перекрученими і не дати точного та правдивого результату, і це є виключним правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в даному випадку.

Щодо трактувань судом показань ОСОБА_2, що автомобіль Деу знаходився саме під його керуванням та, що він приїхав до місця паркування і двигун начебто був ввімкнений, то вони є повністю голослівними, оскільки як сам ОСОБА_2 неодноразово повідомляв, що автомобілем не керував, так і інспектор патрульної поліції в суді під час допиту прямо зазначив, що автомобіль у русі не перебував, а стояв припаркованим, і протилежне будь-якими іншими належними та допустимими доказами доведено в судовому засіданні не було.

Крім того, судом першої інстанції, без жодних на те правових підстав було проігноровано клопотання сторони захисту про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутніми при описуваних вище діях та чітко бачили, що автомобілем ОСОБА_2 не керував та від проходження медичного огляду не відмовився, а також понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які зазначені в протоколі, та які зі слів ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, присутніми при складанні протоколу не були, та не бачили і не могли бачити жодного факту начебто відмови ОСОБА_2 у проходженні медичного огляду на стан сп'яніння, що також свідчить про неповноту судового розгляду справи, та об'єктивну неможливість суду зробити передчасні висновки щодо винуватості або невинуватості ОСОБА_2

Більш того, допитаний в судовому засіданні інспектор патрульної поліції також зазначив, що поняті знаходилися на значній відстані від місця складання протоколу, що унеможливлює фізично засвідчення ними факту відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в спеціалізованій установі.

Окрім цього, посилання суду на дані камер відеофіскації як на доказ, свідчить про вихід суду за межі повноважень та не має жодного правового підґрунтя, оскільки такий доказ не досліджувався в судовому засіданні та взагалі не був приєднаний до матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

Щодо звернення уваги суду на почерк ОСОБА_2, то вони є безпідставними та виходять фактично за межі повноважень суду під час судового розгляду, оскільки суддею не було встановлено інші зразку почерку ОСОБА_2, не враховано темний час доби, природні особливості почерку, можливі погодні умови, що могли спричинити такий почерк, при цьому, визначення почерку особи, відповідність почерку тій чи іншій обстановці належить до компетенції експерта-почеркознавця, в той час як суддя такого моменту самостійно визначити не може.

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції не було взято до уваги та досліджено, що ОСОБА_2 в той вечір не керував взагалі транспортним засобом та в стані алкогольного сп'яніння не перебував, а інспектор патрульної поліції не пропонував провести огляд на стан сп'яніння як на спеціальних технічних засобах, так і тим більше, порушуючи порядок, встановлений ст. 266 КУпАП, прямо відмовив ОСОБА_2 у проведенні огляду у закладі охорони здоров'я, про що ОСОБА_2 було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим необґрунтовано складено щодо нього протокол за начебто порушення п. 2.5 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, а також інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, наданий Управлінням патрульної поліції у м. Києві, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, письмові пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також пояснення в суді інспектора УПП ОСОБА_4 та дані відеофіксації, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, а до того ж процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, він припаркував свій автомобіль десь о 17-18 год. на узбіччі по вул. Чорнобильській, поруч із припаркованими автомобілями, який при цьому нікому не заважав, але вже в ночі вдома виявив, що забув телефон в автомобілі та вирішив там його пошукати. Коли він прийшов на стоянку і сів в автомобіль, під'їхали працівники поліції, які сказали, що автомобіль припаркований з порушенням і вони будуть складати протокол за порушення правил паркування, який так і не було складено. В цей момент двигун в автомобілі не був ввімкнений, але на прохання працівників поліції він включив аварійну сигналізацію в автомобілі, та надав їм свої документи. Після цього працівники стали звинувачувати його, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд на місці лише на приладі "Драгер". При цьому, працівники поліції не казали, які у нього були ознаки алкогольного сп'яніння, а лише сказали, що у нього нестійка хода. Він був тверезий і погодився пройти огляд, але тільки в медичній установі, оскільки "Драгеру" не довіряв, однак працівники поліції порекомендували йому самостійно проходити огляд в медустанові, так як у них на це немає часу та почали складати протокол. Ці всі події відбувалися у присутності понятих, які також можуть підтвердити, що він наполягав на проходженні огляду лише в медичній установі, але працівники поліції йому відмовили.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з поясненнями допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Так, з пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2 він знає наглядно, оскільки по вул. Чорнобильській неофіційно працює та за домовленістю з місцевими мешканцями в період часу з 17 год. вечора до 08 год. ранку приглядає за їх припаркованими автомобілями. В день події, дати вже не пам'ятає, але пам'ятає, що була осінь і було темно, він був на зміні, та побачив, як до ОСОБА_2 підійшли працівники поліції, взяли у нього документи та про щось довго розмовляли. До того, як до ОСОБА_2 підійшли працівники поліції, ОСОБА_2 алкоголю на вживав та на автомобілі не рухався, принаймні він цього не бачив. Крім того, він казав працівникам поліції, що, незважаючи на те, що ОСОБА_2 припаркував свій автомобіль із порушенням, він нікому не заважає. Потім приїхала ще одна патрульна машина і він бачив, як працівники поліції підійшли до ОСОБА_2 з якимсь чемоданчиком, а потім відійшли та почали складати, якісь документи. При цьому, він чув особисто, як ОСОБА_2 наполягав на тому, щоб працівники поліції відвезли його на незалежну експертизу в медзаклад, але вони йому відмовили, сказавши, що в них немає часу, і щоб він їхав туди самостійно.

За поясненнями свідка ОСОБА_8, він з дружиною їхали додому і їх зупинили працівники поліції та запросили побути свідками того, що чоловік не хоче проходити на місці перевірку на алкоголь. В їх присутності працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на місці, але він відмовився та просив пройти огляд в медзакладі, але що йому на це сказали працівники поліції, він не знає. Однак, він не чув, щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_2 проїхати в медзаклад та пройти там освідування. Також зазначив, що на місці події він був 12-15 хвилин, але, так як у нього вдома було двоє дітей, він хотів скоріше це все закінчити, тому пояснення писав під диктовку працівників поліції, а протокол підписав, не читаючи, та поїхав додому.

За змістом письмових пояснень свідка ОСОБА_7, 01.10.2017 року о 00:50 год., у його присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Для перевірки доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 і встановлення обставин складання щодо ОСОБА_2 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом апеляційної інстанції був допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_4, який пояснив, що під час нічного патрулювання вони рухались по вул. Чорнобильській і побачили автомобіль, який з включеними габаритними вогнями був припаркований з порушенням, а саме - другим рядом у середньому ряду, паралельно зустрічній смузі. Зупинившись, вони підійшли до автомобіля, в якому за кермом сидів саме ОСОБА_2 та було ще декілька осіб. На їх питання щодо такого паркування, ОСОБА_2 сказав, що тільки під'їхав і шукає місце для парковки, та, що зараз прибере автомобіль. В ході розмови він відчув у ОСОБА_2 запах алкоголю з порожнини рота та попросив його вийти з автомобіля. Коли ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, він побачив у нього і інші ознаки алкогольного сп'яніння, а саме - нестійку ходу та нечітку мову. ОСОБА_2 було роз'яснено його права та запропоновано пройти огляд на "Драгері", але так як у них з собою приладу не було, вони викликали другий наряд, який їм його привіз, однак ОСОБА_2 від огляду відмовився у присутності понятих, при цьому, вимог щодо надання сертифікату на прилад і свідоцтва про повірку, не висловлював, у зв'язку з чим був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КупАП, протокол за порушення правил стоянки вже не складався. Вже після складання протоколу, ОСОБА_2 почав наполягати на проходженні медогляду, але йому було відмовлено, оскільки вже було складено протокол.

Поряд з цим, інспектор підтвердив той факт, що, отримавши незгоду ОСОБА_2 на проходження огляду на стан сп'яніння на місці із застосуванням приладу "Драгер", в порушення вимог Інструкції, він не пропонував ОСОБА_2 пройти такий огляд в медичному закладі, але надати цьому пояснення не зміг.

Також про порушення порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, а саме того, що, отримавши незгоду ОСОБА_2 на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу на приладі «Драгер», інспектор поліції не запропонував ОСОБА_2 пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я і не забезпечив його доставку до такого закладу, свідчить і наданий на запит апеляційного суду відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_2 саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або з ознаками такого, та спростовували те, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції після його відмови від проходження огляду на приладі «Драгер» було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров'я, у матеріалах справи не має, а отже, дійсність, наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп'яніння, а отже, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку не є доведеним і допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.