Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/132/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз О. С.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2018 року м. Кропивницький

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л., при секретарі Верещагіній В.В., за участю потерпілого ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2018 року в справі про притягнення:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що не працює,

проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 05 липня 2017 року приблизно о 14.00 год., керуючи автомобілем «Фольксваген Т-4» реєстраційний номер НОМЕР_2 на польовій дорозі в с. Бузникувате, Вільшанського району Кіровограської області, в порушення вимог п.п. 2.3, 12, 12.3, 13, 13.1, та 13.3 Правил дорожнього руху України, при зустрічному роз'їзді з автомобілем «ВАЗ-21043» реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, не надав перевагу в русі та не застосувавши всіх заходів безпеки, допустив зіткнення.

Постановою слідчого СВ Вільшанського ВП Голованівського ВГУНП в Кіровоградській області від 29 вересня 2017 року, кримінальне провадження № 0000328 від 15 серпня 2017 року, за заявою ОСОБА_3, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КУпАП - закрито, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу даного кримінального правопорушення.

Постановою судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 повернуто до Вільшанського ВП Голованівського ВГУНП в Кіровоградській області для належного оформлення, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Після повторного направлення справи, постановою судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2018 року, провадження у справі закрито за відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Рішення суду мотивовано тим, що схема дорожньо-транспортної пригоди не відповідає вимогам відповідного розділу інструкції, оскільки не підписана уповноваженими працівниками поліції, у схемі не відображені основні деталі та обставини цієї пригоди, а висновки проведеної інженерно-транспортної експертизи від 25 вересня 2017 року є неналежними доказами, оскільки слідчий експеримент, який покладений в основу висновку експерта, проводився за участю потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5, за відсутністю іншого учасника ОСОБА_4, який заперечував свою винуватість у ДТП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову судді районного суду, вказуючи на незаконність закриття справи, неповноту та необ'єктивність суду у з'ясуванні фактичних обставин цієї справи та оцінки доказів, які на думку ОСОБА_3 свідчать про те, що дана ДТП сталась з вини ОСОБА_4, який рухаючись по польовій дорозі в с. Бузникувате, Вільшанського району Кіровоградської області, при зустрічному роз'їзді, не дотримався безпечного інтервалу та швидкості, допустив зіткнення, після чого не зупинився і залишив місце пригоди.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає про те, що дана справа безпідставно прийнята та незаконно, з порушенням правил територіальної підсудності, розглянута суддею Голованівського районного суду Кіровоградської області, при тому, що ДТП відбулось на території Вільшанського району Кіровоградської області, суд проігнорував результати проведених експертиз та дійшов до неправильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, а також дослідивши наявні в справі письмові докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом п.п. 1.4 та 1.5 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно положень п. 1.10 Правил дорожнього, безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 05 липня 2018 року, приблизно о 14.00 год., при зустрічному роз'їзді автомобілів «Фольксваген Т-4» під керуванням ОСОБА_4 з автомобілем «ВАЗ-21043» під керуванням ОСОБА_3, на заокругленій ділянці польової дороги в с. Бузникувате, Вільшанського району Кіровограської області, відбулось зіткнення.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000328 від 15 серпня 2017 року, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_3, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КУпАП, проведено ряд слідчих дій, в тому числі огляд місця події, слідчі експерименти з ОСОБА_3 та ОСОБА_5, після чого слідчим були призначені та проведені інженерно-траспортні експертизи( а.с. 4-11, 17-25 ).

Як вбачається з висновку судово-інженерно-транспортної експертизи від 05 вересня № 291/17-27, дана пригода відбулась в світлий час доби за межами населеного пункту на автодорозі між с. Бузникувате Вільшанського району та с. Журавлинка Голованівського району, яка має грунтове, сухе, покриття шириною біля 2,9 м.

По напрямку руху автомобіля ВАЗ-21043 на незначній відстані перед місцем ДТП (точна відстану слідством не встановлена) дорога має поворот проїзної частини вправо, на вказаному повороті дороги видимість проїзної частини обмежена через наявність щільної рослинності, що розташована пообіч проїзної частини.

По напрямку руху автомобіля «Фольксваген Т-4» перед місцем ДТП (точна відстань слідством не встановлена, але дана відстань більша за відстань від місця ДТП до заокруглення по напрямку руху а/м ВАЗ-21043) дорога має два (видимі на фото, що маються в матеріалах справи) незначні повороти проїзної частини вліво та вправо (щодо руху а/м Фольксваген Т-4).

На вказаних поворотах дороги видимість проїзної частини обмежена через наявність щільної рослинності, що розташована пообіч від проїзної частини.

З урахуванням показань учасників пригоди ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також даних про величину сліду гальмування автомобіля «Фольксваген Т-4» шляхом розрахунків, експертом встановлено, що швидкість руху автомобіля ОСОБА_4 становила приблизно 60…70 км/год.

Крім того, експерт зазначив, що аналіз дорожніх умов з урахуванням вимог п.1.10 вказують про те, що ділянка дороги на якій відбулось зіткнення має лише одну смугу руху та не може використовуватись для вільного роз'їзду зустрічних транспортних засобів, через наявність повороту дороги неможливо побачити зустрічний автомобіль на значній відстані, а тому, рухаючись по даній автодорозі водії (учасники ДТП) мали обирати таку безпечну швидкість руху, при якій буде забезпечена безпека дорожнього руху та водії зможуть не прибігаючи до екстрених прийомів керування (екстрене гальмування чи маневрування) керувати транспортними засобами та при необхідності (при появі зустрічного автомобіля) зупинитись та здійснювати зустрічний роз'їзд із використанням прилеглих до проїзної частини обочин.

Технічний аналіз п.2.3.б) і д), п. 12.3 та п. 13.1 і 13.3 ПДР означає, що при русі по вузькій ділянці дороги та при наближенні до ділянки дороги з обмеженою оглядовістю водії обох автомобілів не користувалися превагою в русі один відносно одного та повинні були зменшити швидкість до безпечної величин, щоб при появі зустрічного автомобіля, кожен з водіїв міг на мінімальній можливій швидкості здійснити безпечний роз'їзд з зустрічним автомобілем, або при необхідності зупинитись.

Згідно висновку судово-інженерно-транспортної експертизи від 25 вересня 2017 року № 414, водій автомобіля «Фольксваген Т-4» ОСОБА_4 в даній дорожній ситуації, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, під час роз'їзду з автомобілем « ВАЗ-21043» на проїзній частині грунтової дороги, ширина якої не дозволяє безпечний роз'їзд даних транспортних засобі, повинен був керуватися вимогами п.п. 2.3 б) і д) 12.3, 13.1 та 13.3. ПДР України і мав у своєму розпорядженні технічну можливість не створювати умови, які в подальшому призвели до ДТП.

Оскільки водій автомобіля «ВАЗ-21043» ОСОБА_3 з моменту виникнення небезпеки для руху перед зіткненням зупинив свій автомобіль, згідно вихідних даних, то його дії відповідали вимогам п. 12.2 ПДР України, а вимоги п. 2.3 б), і д) 13.1 та 13.3. Правил дорожнього руху носять формальний характер, так як після зупинки автомобіля, водій ОСОБА_3 вже не міг вплинути на хід розвитку події і тим самим не мав можливості запобігти ДТП ( а.п. 27-36).

Таким чином, схема дорожньо-транспортної пригоди, фотознімки, які містяться в матеріалах справи, пояснення учасників цієї пригоди ОСОБА_4, ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5, характер механічних пошкоджень транспортних засобів в результаті ДТП, а також висновки експертів, свідчать про те, що відбулось зіткнення автомобіля «Фольксваген Т-4» під керуванням ОСОБА_4 з автомобілем ОСОБА_3 на заокругленій ділянці польової дороги, з обмеженою оглядовістю, ширина якої унеможливлювала зустрічний роз'їзд.

Очевидно, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксваген Т-4» ОСОБА_4 рухаючись по заокругленій ділянці дороги, повинен був обрати таку швидкість руху, яка б дозволяла йому, незалежно від швидкості та напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21043» », під керуванням ОСОБА_3, слідкувати за дорожньою обстановкою, при виявлені зустрічного транспорту зменшити швидкість до безпечної дистанції або зупинитись, після чого дотримуючись безпечного інтервалу, завершити зустрічний роз'їзд і, в такий спосіб запобігти зіткненню.

Не дотримання елементарних правил безпеки дорожнього руху і призвело до зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, тобто дії ОСОБА_4 безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв'язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень.

Наведені обставини потребували детального з'ясування, об'єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанову судді районного суду не можна вважати законною та обґрунтованою.

Крім неправильного та необ'єктивного висновку, суддя районного суду, під час розгляду цієї справи допустив й істотні порушення вимог процесуального закону, рішення суду фактично ґрунтується на поясненнях ОСОБА_4 та його захисника, дані протоколу, схеми ДТП, пояснення учасників, висновки експертів та результати розслідування, по суті залишились нічим не спростовані, мотиви суду обмежені загальні фразами, свідки не допитувались, протокол судового засідання в матеріалах справи відсутній, перевірити зміст показань ОСОБА_4 та їх правдивість неможливо.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд, під час перегляду справи, на підставі повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин цієї справи дійшов до висновку про те, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті недотримання ОСОБА_4 елементарних правил безпеки дорожнього руху, тобто його дії безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв'язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В даному випадку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_4, з власної необережності та необачності допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 , в результаті ДТП сам матеріально постраждав.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 сплинув ще 05 листопада 2017 року, а тому провадження в справі, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а не за відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., як зазначено в оскаржуваному ОСОБА_3 рішенні суду.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2018 року про закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження в справі закрити, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративно стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Іванов Д.Л.