Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2254/18 Головуючий у 1-й інст. Комнацький О. В.
Категорія ч.1 ст.483 МК України Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Павенського Бориса Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 15 березня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Йорданії, зареєстрованого у АДРЕСА_1, проживаючого по АДРЕСА_2,

за участю ОСОБА_2,

захисника Павенського Б.В.,

представника Житомирської митниці ДФС Кондратюка А.В.,

ВСТАНОВИВ :

постановою Богунського районного суду міста Житомира від 15 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 102108 (сто дві тисячі сто вісім) гривень 33 копійки, з конфіскацією транспортного засобу «HONDA CIVIC 1,4 KAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Судом встановлено, що 01.12.2017 о 11 годині 43 хвилин в пункті пропуску «Виступовичі» м/п «Північний» Житомирської митниці ДФС для проведення митного контролю легкового автомобіля марки «HONDA CIVIC 1,4 KAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, який слідував з України в Республіку Білорусь під керуванням громадянина Йорданії ОСОБА_2, останнім було подано до митного контролю наступні документи, а саме: закордонний паспорт громадянина Йорданії НОМЕР_3, реєстраційний талон на транспортний засіб НОМЕР_4, підроблену довіреність «PELNOMOCOTCTWO» Repertorium A nuber 3456/2017 на транспортний засіб, засвідчена «ОСОБА_6» в KANCELARIA NOTARIALNA KRZYSZTOF PLOTKOWSKI NOTARIUSZ.

В апеляційній скарзі адвокат Павенський Б.В. просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 в порушенні митних правил за ч.3 ст.470 МК України, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що в діях ОСОБА_2 відсутня вина, оскільки порушення митних правил відбулося внаслідок непередбачених обставин та протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Послався на те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки він вже перетинав кордон України із зазначеними документами на митниці Чернівці 02.02.2017 року, а тому вважав, що надає дійсні документи, у тому числі довіреність, яка під час перевірки виявилась нечинною.

Зазначає, що згідно п.2ст.278 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про те, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки судом це питання не досліджувалось, постанова суду є незаконною.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_5, якого підтримав ОСОБА_2, надав письмові пояснення, в яких просив скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням відповідно до вимог ст.22 КУпАП.

Послався на те, що ОСОБА_2, як громадянин Йорданії - не резидент, правомірно ввіз на територію України 01.12.2017року, в режимі «тимчасове ввезення» в порядку, передбаченому ст.380 МК України транспортний засіб особистого користування з іноземною реєстрацією, який не підлягав декларуванню та звільняється від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у ст.319 МК України. Довіреність, у даному випадку, не є підставою для переміщення товарів через митний кордон. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про умисне надання митним органам документів, які не відповідають дійсності.

Заслухавши доводи адвоката Павенського Б.В. та особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на підтримку апеляційних вимог, пояснення представника митниці Кондратюка А.В., який просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 МК України, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.1ст.483 МК України відповідальність наступає у випадку переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Хоча ОСОБА_2 й заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про порушення митних правил №1348/10100/17 від 06.12.2017, згідно якого 01.12.2017 о 11 годині 43 хвилин в пункті пропуску «Виступовичі» м/п «Північний» Житомирської митниці ДФС для проведення митного контролю легкового автомобіля марки «HONDA CIVIC 1,4 KAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, який слідував з України в Республіку Білорусь під керуванням громадянина Йорданії ОСОБА_2. Останнім було подано до митного контролю наступні документи, а саме: закордонний паспорт громадянина Йорданії НОМЕР_3, реєстраційний талон на транспортний засіб НОМЕР_4, підроблену довіреність «PELNOMOCOTCTWO» Repertorium A nuber 3456/2017 на транспортний засіб, засвідчена «ОСОБА_6» в KANCELARIA NOTARIALNA KRZYSZTOF PLOTKOWSKI NOTARIUSZ.

Згідно відповіді нотаріуса «ОСОБА_6» вбачається, що довіреність «PELNOMOCOTCTWO» Repertorium A nuber 3456/2017 на право управління транспортним засобом «HONDA CIVIC 1,4 KAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 громадянину Йорданії ОСОБА_2 не видавалась, а штамп з орлом застосовується до нотаріуса, який був звільнений з 2008 року і не керує Відомством. Крім цього, документ не був підписаний Принципалом та немає доказів підпису (а.с. 19-20).

Таким чином, громадянин Йорданії ОСОБА_2 надав до митного оформлення довіреність на право користування транспортним засобом, який має ознаки підробки.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ч.1 ст.483 МК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що, ухвалюючи рішення, суд не перевірив відповідність складеного відносно ОСОБА_2 протоколу вимогам закону, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд всебічно та повно дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку дослідженим під час розгляду справи доказам з точки зору їх належності, взаємозв'язку та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення та врахував, що вказаний протокол складено у присутності особи, що притягується до відповідальності, де йому роз'яснювались передбачені законом права та обов'язки, що він засвідчив своїм підписом, зауважень та доповнень не зазначив ( а.с.1-4).

Посилання апелянта на те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 КУпАП з викладених в апеляційній скарзі та письмових поясненнях мотивів, є неспроможними.

Так, згідно п.60 ст.4 МК України транспортними засобами особистого користування є, зокрема, наземні транспортні засоби, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно із п.57 ст.4 МК України до товарів відносять будь - які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

З огляду на вищевказані норми закону, транспортний засіб «HONDA CIVIC 1,4 KAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, який перебував у тимчасовому користуванні громадянина ОСОБА_2, є товаром.

Відповідно до ст.4 МК України митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів. Під митним формальностями розуміється сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Таким чином, щоб здійснити переміщення товару через митний кордон України необхідно провести його декларування, а також здійснити митне оформлення зазначеного товару у відповідному митному режимі, оскільки під пропуском товару через митний кордон України розуміється надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2, як громадянин іноземної держави, не може виступати декларантом, є безпідставним і суперечать правилам, встановленим ч.2 ст.265 МК України та ст.266 МК України.

Відповідно до ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідне доручення при переміщенні товару через митний кордон (що включає в себе і декларування) має обов'язково подаватися громадянами, які не є власником даного товару.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не мав умислу на порушення митного законодавства України спростовуються матеріалами адміністративної справи:

- протоколом про порушення митних правил №1348/10100/17 від 06.12.2017, відповідно до якого саме ОСОБА_2 надав митному органу підроблену довіреність. (а.с.1-4);

- довіреністю №3456/2017, виданою на ім'я ОСОБА_2 (а.с.6-7);

- відповіддю нотаріуса «ОСОБА_6», про те, що довіреність «PELNOMOCOTCTWO» Repertorium A nuber 3456/2017 на право управління транспортним засобом «HONDA CIVIC 1,4 KAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 громадянину Йорданії ОСОБА_2 не видавалась, а штамп з орлом застосовується до нотаріуса, який був звільнений з 2008 року і не керує Відомством. Крім цього, документ не був підписаний Принципалом та немає доказів підпису (а.с. 19-20);

- протоколами опитування ОСОБА_2 (а.с. 9-11,34-35).

Відповідно до ст. 265 МК України на особу, яка не є власником транспортного засобу, покладається обов'язок подання довіреності про переміщення транспортного засобу через митний кордон України, і саме декларант, в даному випадку ОСОБА_2, несе повну відповідальність за достовірність даних, що подаються митниці.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких занесені неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Враховуючи, що надана ОСОБА_2 довіреність, як це слідує з відповіді нотаріуса «ОСОБА_6», громадянину Йорданії ОСОБА_2 не видавалась, а штамп з орлом застосовується до нотаріуса, який був звільнений з 2008 року і не керує Відомством, документ не був підписаний Принципалом, немає доказів підпису, її не можна вважати такою, що не має ознак підроблення.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 відповідає вимогам ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення в межах санкції ч.1ст.483 МК України, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, ст.ст.529, 531 МК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Павенського Бориса Володимировича залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :