Номер провадження: 33/785/1985/18
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі: судді судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області Комлевої О.С., з участю секретаря судового засідання Бєляєвої А.О.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

представника - адвоката ОСОБА_4

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок.

Відповідно до змісту постанови судді, 12.10.2018 року, водій ОСОБА_3 о 17 годині 00 хвилин в м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 49, керуючи т/з «TOYOTA HIACE» державний номер НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч не зайняв відповідне крайнє положення на поїзній частині, не виконав вимоги дорожньої розмітки та допустив зіткнення з т/з «HARLEY-DAVIDSON» державний номер НОМЕР_2, чим порушив п. 10.1, п. 34.1 ПДР України. Після зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 290768 від 12.10.2018 року за ст. 124 КУпАП України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2018 року скасувати, провадження закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована, тим що постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, через що суд першої інстанції не повно з'ясував всі обставини справи, не дослідив, та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення.

ОСОБА_3, та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винність ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно, до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Зі схеми місця ДТП, вбачається, що транспортний засіб «TOYOTA HIACE» державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 під час повороту наліво не виконав вимоги дорожньої розмітки (1.3.- Поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, лінію 1.3 перетинати забороняється).

З матеріалами справи, дослідженими судом та перевіреними під час апеляційного розгляду, вбачається, що схему ДТП підписав ОСОБА_3 який з нею погодився, зауважень на схему ДТП надано не було.

Дії робітників поліції ОСОБА_3 оскаржені не були.

За вказаних обставин апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 про те, що ДТП сталося не з вини водія транспортного засобу «TOYOTA HIACE» державний номер НОМЕР_1.

Надавши об'єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Доводи апеляційної стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суду вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, поданою в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.С. Комлева