Справа № 496/4506/18
Провадження № 3/496/2711/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, паспорт серії КМ 166582, не працююча, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2., с. Троїцьке, вул. Шевченко, буд. 20,

за ч. 3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 170244 в Одеській області, Біляївського р-н., с. Троїцьке по вул. Шевченко, 20, 15.10.2018 року біля 00:00 годині громадянка ОСОБА_1 неналежним чином виконує обов'язки по вихованню сина ОСОБА_2, який вчинив бійку на стадіоні, чим громадянка ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд дослідивши протоколу, матеріали додані до нього дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати зокрема - чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 184 КУпАП передбачено, що вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має встановити: чи було вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративну відповідальність; якщо так, то чи вчинено воно особою, яка має вік від 14 до 16 років; якщо так, суд має встановити батьків такої особи, або осіб, які їх заміняють.

Відсутність хоча б однієї з умов виключає відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, за якою саме статтею Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Також до матеріалів справи не додано жодних доказів що до вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій, одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

На думку суду, органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано вимог щодо його належного оформлення та забезпечення обставин його доведення відповідними доказами.

Суду не доведено, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу неупередженого органу правосудді, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На думку суду, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що діях (бездіяльності) ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.

18 грудня 2018 року

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.