КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/954/2018 Суддя у першій інстанції: Тетервак Н.А.
Категорія: ч. 1 ст. 204-1 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: ФричТ.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його захисника Шевченка О.Б., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шевченка О.Б., в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн., 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник Шевченко О.Б., в інтересах ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Іванківського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року та закрити відносно ОСОБА_3 провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги захисник вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно та в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 чим порушив право на захист останнього, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Також сторона захисту наголошує на тому, що внаслідок порушення права ОСОБА_3 на захист та розгляду справи за його відсутності, останній був позбавлений можливості надати суду докази, які свідчать про те, що він має психічні вади та не може в повному обсязі усвідомлювати наслідки своїх дій та захищати свої права та інтереси.

Таким чином, адвокат звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_3 має психічні розлади здоров'я та спостерігається у лікарів-психіатрів на обліку ще з 1988 року, та на даний час останній починаючи з перших чисел серпня 2018 року і по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні у 7 відділенні ТМО «Психіатрія» у місті Києві. Крім того, в 2015 році ОСОБА_3 двічі проводили судово-психіатричні експертизи, а в 2016 році він перебував на стаціонарному лікуванні в КМКЛШМД, де був проведений огляд психіатром, яким встановлено: органічні ураження центральної нервової системи травматичного ґенезу з розумовою недостатністю і шизофреноподібним синдромом.

Крім того, апелянт вказує на те, що наявність у ОСОБА_3 психічних вад визначається візуально та під час розмови з ним, а тому посадові особи, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не могли цього не бачити, та були зобов'язані зібрати відповідні медичні документи та поставити про це до відома суд першої інстанції. Разом з тим, наслідком приховування зазначеної обставини з боку посадових осіб Житомирського прикордонного загону - Відділу прикордонної служби «Іванків», на переконання сторони захисту, стало грубе порушення права на захист ОСОБА_3, винесення оскаржуваної постанови, якою його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також адвокат звертає увагу суду на те, що в силу свого психічного стану ОСОБА_3 не усвідомлює в повному обсязі наслідки своїх дій, за рахунок цього в ОСОБА_3 ніколи не було умислу щодо незаконного перетинання державного кордону України, тобто відсутня суб'єктивна складова адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, з огляду на те, що він не усвідомлював, що перетинає державний кордон, більш того, відповідно до пояснень його лікаря, ОСОБА_3 схильний до бродяжництва без конкретної мети.

Таким чином, в підсумку апелянт вважає, що оскільки на день і час вчинення дій, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_3 був в стані неосудності, постанову судді слід скасувати, а провадження відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Одночасно адвокатом ШевченкомО.Б., який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року. В обґрунтування поважності причин пропущеного встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана постанова була прийнята без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та/або його захисника, а копія вказаної постанови була отримана матір'ю ОСОБА_3 - ОСОБА_5 лише 27.09.2018 р.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника Шевченка О.Б., які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді місцевого суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розглянувши клопотання адвоката Шевченка О.Б., який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю його таким, що підлягає задоволенню, оскільки строк подачі апеляційної скарги був пропущений захисником, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, з поважних причин, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме згідно постанови місцевого суду розгляд справи відбувся у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та/або його захисника, а також оскаржувана постанова була надіслана судом ОСОБА_3 лише 17.09.2012 року, яка надійшла на його адресу та була отримана його матір'ю - ОСОБА_5 лише 27.09.2012 року, вже з порушенням строку, тобто при винесенні постанови судом першої інстанції порушені вимоги ст.ст. 268, 285 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а згідно ст.20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з довідок Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві від 09.08.2018 року та від 04.10.2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, перебуває на стаціонарному лікуванні в ТМО «Психіатрія» у місті Києві з 08.08.2018 року і по теперішній час у відділенні №7 (а.с. 20, 33), з виписки із медичної картки амбулаторного хворого КМКЛШМД, копія якої міститься в матеріалах справи, відповідно до якої у ОСОБА_3 встановлено органічні ураження центральної нервової системи травматичного ґенезу з розумовою недостатністю і шизофреноподібним синдромом (а.с. 35, 36), а також з листа уповноваженого Верховної Ради України Лутковської В.В. від 12.09.2016 р., з якого вбачається, що 26.05.2015 р. ОСОБА_3 проходив амбулаторну, а з 23.06.2015 р. по 23.07.2015 р. - стаціонарну судово-психіатричну експертизу у Київському міському центрі судово-психіатричних експертиз та у зв'язку з виявленими у нього психічними розладами ОСОБА_3 було призначене відповідне лікування (а.с. 34), слідує, що наявний у ОСОБА_3 психічний розлад позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У відповідності до п. 3 ст. 247 КУпАПпровадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі неосудності особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАПпостанова судді Іванківського районного суду Київської області від 27.08.2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., підлягає безумовному скасуванню, а розпочате відносно нього провадження закриттю, оскільки ОСОБА_3 є неосудною особою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника Шевченка О.Б., в інтересах ОСОБА_3, про поновлення строку на апеляційне провадження постанови Іванківського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Шевченка О.Б., який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3,- задовольнити.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В.Фрич