Провадження № 3/537/667/2018
Справа № 537/958/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2018 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у місті Кременчуці ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2018 року серії БР № 170718, 24.02.2018 року о 15 годині 30 хвилин в м. Кременчуці по вул. Солганна, 51, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного спяніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння водій відмовився в присутності свідків.

В судове засідання 13.04.2018 року правопорушник та захисник за угодою - ОСОБА_3 не зявилися, захисником було подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою правопорушника.

В судовому засіданні 11.05.2018 року правопорушник ОСОБА_2 вину не визнав, пояснив, що його зупинили патрульні поліцейські, причину зупинки не пояснили, вказали що він «страний» та запропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння, зупинили понятих, склали протокол, не знає, що в протоколі було написано, що писав поліцейський не пояснив. Він розписався в протоколі. Потім поліцейській сказали викликати особу. Які буде передано керування. Він викликав товариша, той приїхав, він сів за кермо і поїхав, товариш сів поряд. Просив закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник за угодою - ОСОБА_3 підтримала пояснення підзахисного.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що дійсно були свідками того, що 24.02.2018 року ОСОБА_2 відмовився в категоричній формі без пояснення причин на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння.

В подальшому в судові засідання призначенні на 14.05.2018 року та 23.05.2018 року правопорушник та захисник за угодою - ОСОБА_3 не зявилися, захисником та правопорушником було подані клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою правопорушника та захисника від 14.05.2018 року та захисника від 23.05.2018 року за хворобою правопорушника та зазначено, що докази поважності причин неявки будуть подані у наступному судовому засіданні.

При цьому, до клопотання від 14.05.2018 року про відкладення розгляду справи було долучено довідку про тимчасову непрацездатність № 31 датовану 12.04.2018 року про перебування ОСОБА_2 на лікарняному з 12.04.2018 року по 18 квітня 2018 року, тобто доказ підтвердження поважності відсутності правопорушника в судовому засіданні 13.04.2018 року.

Суд звертає увагу, що 13.04.2018 року суд відкладав судове засідання по даному адміністративному матеріалу за клопотанням, яке є аналогічним клопотанню, яке подане 23.05.2018 року.

Також, ні правопорушником, ні його захисником не подано суду доказів поважності причин відкладення судових засідань за 14.05.2018 року та 23.05.2018 року, а тому суд вважає причини неявки в судові засіданні за 14.04.2018 року та 23.05.2018 року як правопорушника так і захисника неповажними.

В ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ст.38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено у справах про адміністративні правопорушення, підвідомчіх суду (судді), не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Відповідно до ст. 247 КУпАП, по закінченню зазначеного строку провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідне закрити.

З огляду на те, що 24.05.2018 року закінчується строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Тому суд, оцінює таку процесуальну поведінку ОСОБА_2 та його захисника, як направлену на умисне, безпідставне затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Суд вважає, що наведена поведінка ОСОБА_2 та його захисника щодо ігнорування судових засідань суперечить загально правовому принципу добросовісності.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб'єктів при виконанні своїх юридичних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав. У суб'єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб'єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов'язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом'якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність це також реалізація прав і дотримання обов'язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у:

- неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;

- заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов'язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб'єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загально правовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об'єктом судового захисту.

В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м'якого покарання) зазначено, що "справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню".

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, Законом не встановлено обов'язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасників процесу, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Оцінюючи наявні матеріали справи, дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 який порушив п. 2.5 ПДР України у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, що підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 24.02.2018 року серії БР № 170718, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.02.2018 року та поясненнями наданими в судовому засіданні, відео з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився в категоричній формі від проходження медичного огляду з використанням ненормативної лексики відносно патрульних на їх пропозицію пройти такий огляд з погрозами звільнення останніх, тощо.

Обираючи вид адміністративного стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя обставин, що помякшує чи обтяжує адміністративну відповідальність не вбачає.

Беручи до уваги ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненому діянні, його особу та матеріальний стан, суддя вважає за можливе застосувати до останнього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у звязку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з правопорушника судовий збір в дохід держави в розмірі 352,4 грн.

Керуючись ст. 130 ч. 1, ст. ст. 33, 34, 35, 221, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнути з ОСОБА_2 штраф в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн. (Держава в особі Державної судової адміністрації України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ідентифікаційний , отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019 , рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.І. Хіневич