Справа №: 700/956/18
Провадження № 3/700/206/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., за участю секретаря Мельніченко Н.І., прокурора Лещенка О.Б., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, депутата Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення»,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 306305 від 01.11.2018 року, ОСОБА_1, будучи депутатом Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області та відповідно підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме: подала Е-декларацію 06.04.2018 року, хоча граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.03.2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала та пояснила, що вона мала намір подати вказані відомості у встановлений строк, однак неодноразові спроби зайти на сайт НАЗК та вчасно подати електронну декларацію виявилися марними. Як депутат сільської ради вона звернулася за допомогою до Бужанської сільської ради. Зясувалося, що причина неможливості увійти на даний сайт була у електронному ключі, який залишився на заблокованій електронній пошті. Намагаючись чим швидше вирішити дане питання вона разом із працівниками сільської ради, а саме головою сільської ради ОСОБА_2 та секретарем Юзипенко О.П. неодноразово писали листа на офіційний сайт НАЗК, однак протягом декількох днів відповіді так і не отримали. Секретар сільської ради, намагаючись допомогти ОСОБА_1 дізналася із соціальних мереж про те, що ОСОБА_1 необхідно спочатку виготовити новий електронний ключ та створити електронну пошту. Вона тричі виготовляла через ПриватБанк електронно-цифровий підпис, але зайти на сайт НАЗК так і не змогла. Лише після того, коли нею була створена нова електронна поштова скринька, вона змогла зайти на сайт НАЗК і подати декларацію. Тому, зважаючи на вищевикладене, просить закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки умислу на несвоєчасне подання е-декларації не мала.

Викладені ОСОБА_1 пояснення та обставини у судовому засіданні підтвердили сільський голова с. Бужанка Лисянського району Черкаської області ОСОБА_2 та секретар сільської ради ОСОБА_3, які протягом усього часу (близько трьох тижнів, починаючи з середини березня 2018 року) допомагали ОСОБА_1 у подачі електронної декларації. Крім того, зазначили, що ОСОБА_1, як депутат сільської ради характеризується із позитивної сторони, трудолюбива, доброзичлива та комунікабельна, має багато друзів та користується авторитетом серед жителів села.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що даний протокол є обґрунтованим та складений правомірно, оскільки остання не перейнялася питанням подачі декларації раніше, а тому у свою чергу не вчинила всіх необхідних дій для своєчасного відправлення є-декларації до Реєстру. Просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до підпунктів «б» пункту 1частини 1статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є субєктом декларування, яка в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Згідно з витягом із послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 увійшла до особистого кабінету та подала декларацію лише 06.04.2018 року, про що свідчить інформація наявна в Єдиному державному реєстрі декларацій.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неподання або несвоєчасне подання без поважних причин декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, передбаченої ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції» особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбаченіст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення. А у матеріалах справи наявна лише копія листа ДП «УСС» від 27.04.2018 року про надання інформації щодо роботи порталу ЄДРД осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та копія листа НАЗК щодо результатів розгляду листа Департаменту захисту економіки НПУ.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_1 протягом березня 2018 року намагалася подати декларацію на сайт НАЗК, однак це виявилося неможливим, оскільки її попередній електронний кабінет був привязаний до електронної пошти, яка була заблокована. У звязку із цим, вона неодноразово писала листи на електронну пошту офіційного сайту НАЗК та зверталася до ПриватБанку щодо виготовлення нового електронно-цифрового підпису, про що свідчать надані нею документальні докази.

Тобто, з наведеного слідує, що ОСОБА_1, не бездіяла, а протягом березня 2018 року нею вживалися активні дії, спрямовані саме на заповнення та подання декларації вчасно.

Вказані пояснення ОСОБА_1 щодо переписки з НАЗК та заміни електронної пошти, повністю підтверджуються витягом із послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» які вчинила дана особа, а також наданими нею повідомленнями щодо виготовлення нового електронно-цифрового підпису.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачається несвоєчасне подання декларації, але з причин, що не залежали від її волі, тому суд приходить до висновку про відсутність в діях останньої субєктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З листа Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязанні з корупцією» вбачається, що за наявності поважних причин на неподання декларації відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП виключається (під поважними причинами зокрема є і технічні збої офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції). Крім того субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за правопорушення, повязане з корупцією, яке полягає в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією, від 22 травня 2017 року, зазначила, що субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях особи складу правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 172-6, 245, 247, 251, 252, 268, 283-285, 294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя - ОСОБА_4