ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/317/18 Справа № 185/8281/18 Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С.О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Дніпро

суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПраТ «ДТЕК Павлоградвугілля» гірником очисного забою дільниці з видобутку вугілля №3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 23.09.2018 року о 06 годині 20 хвилин ОСОБА_1 по вул. Дніпровська м. Павлограді, керував транспортним засобом марки «TAYOTA Carina» НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (неадекватна поведінка, тремтіння рук, почервоніння очей), і на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення факту сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що він не погоджується із постановою у зв'язку із невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, вважає її незаконною та необґрунтованою.

Вказує на те, що суддя в постанові не конкретизував, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1. теж саме не зазначено у протоколі. Зазначає, що суд не надав оцінки акту (самостійного) проходження огляду на стан сп'яніння, та не прийняв і не долучив його до матеріалів справи.

Також вказує на те, що покази свідків є ідентичними формулюваннями, що ставить під сумніви об'єктивність їх показів.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та мотивоване рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1. адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про відмову останнього від проходження медичного оглядку на стан сп'яніння, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД№ 327668 від 23 вересня 2018 року, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП;рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд відмовився.

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_1, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що покази свідків є ідентичними , що ставить під сумніви об'єктивність їх показів, не заслуговують на увагу, оскільки написані власноручно тим паче будь яких вимог щодо шаблону надання пояснень нормами чинного законодавства не передбачено. Крім того клопотань про допит свідків у суді першої інстанції від ОСОБА_1 не надходило, оскільки це є правом сторони а не обов'язком суду.

Крім цього, згідно рапорту інспектора ПП, водію ОСОБА_1 пропонувалось пройти медичний огляд у лікарні, у зв'язку із встановлення ознак наркотичного сп'яніння.

Посилання ОСОБА_1 стосовно того, що йому не пропонувалось продути алкотестер «Драгер», є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 4 розділу І - ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме : неадекватна поведінка, тремтіння рук, почервоніння очей

Таким чином, інспектор патрульної поліції, діяв відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції та вимог чинного законодавства.

Крім того, у відповідності до вимог ст.. 266 КУпАП, працівниками поліції було належним чином відсторонено водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_5. (а.с. 6).

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання ОСОБА_1 на самостійне проходження медичного огляду у лікарні, також не заслуговують на увагу, судом першої інстанції було надано належну та вмотивовану оцінку вказаному висновку, з чим погоджується суд апеляційної інстанції і є необґрунтованим та безпідставним.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун