Справа № 366/529/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 24.02.2018 року о 19 годині 35 хвилин ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Іванківський район, смт.Іванків, Поліське шоссе, буд.2 здійснював торгівлю спиртними напоями (горілка «Пшенична») без проведення державної реєстрації, як субєкта господарювання та без ліцензії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, а обставин викладені в протоколі про адміністративне правопорушення заперечував, при цьому пояснив, що він не здійснював продаж горілки, а відомості викладені в його письмових поясненнях не відповідають дійсності так він їх підписав не прочитавши.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Згідно ст.245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП містить чітко сформульований склад правопорушення, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Обєктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність, будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб'єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.55 ГК України суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 серії АА номер 767626 від 24 лютого 2018 року та матеріалів доданих до нього, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, матеріали справи не містять, як і не містять відомостей щодо належності йому на праві власності вилученого у нього майна, а саме: 85 коробок горілки з написом «Пшенична».

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів із здійснення торгівлі спиртними напоями, а саме горілкою.

Крім того, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 здійснював торгівлю спиртними напоями (горілка «Пшенична») без проведення державної реєстрації як субєкта господарювання та без ліцензії, однак не вказано осіб, яким він здійснював такий продаж, кількість проданого товару, за якою ціною його було продано та чи існувала регулярність такої торгівлі.

Частиною третьою ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 п.3 КУпАП,суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення - закрити.

Предмети торгівлі, вилучені у ОСОБА_1, які на даний час знаходяться в УЗЕ в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, а саме: 85 коробок з написом «Пшенична» з рідиною невідомого походження, приблизною ємністю 10 літрів повернути ОСОБА_1.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя