ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/376/18
Провадження №3/477/321/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, не одруженого, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2018 року серії БД № 041698, 16 лютого 2018 року о 10.00 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовск», з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Просив справу відносно нього закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходжу до наступного.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:

протоколом про адміністративне правопорушення;

поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративним правопорушенням, в розумінні частини 1 статті 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2018 року серії БД № 041698, 16 лютого 2018 року о 10.00 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовск», з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с.1).

З пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які надані ним в судовому засіданні вбачається, що після того, як він добровільно зупинив свій транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 16 лютого 2018 року о 10.00 годині на автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовск», до нього підійшли працівники поліції, які почали вимагати вийти з автомобіля та надати посвідчення водія та інші документи. Вийшовши з автомобіля, він закурив, після чого працівники поліції почали обвинувачувати його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Потім йому повідомили, що автомобіль буде доставлений на штраф-майданчик. Далі, запропонували, як альтернативу не ставити автомобіль на штраф-майданчик, пройти огляд на місці. З повідомлення поліції проходження визначення стану спяніння на місці потребує значного часу, на що він відмовився через те, що не мав взагалі часу, оскільки доставляв у лікарню тяжко хвору дитину, а також був впевнений, що в стані алкогольного спяніння не перебуває. Вказав, що йому не було запропонованого проїхати до лікарняного закладу, для проходження медичного обстеження на визначення стану алкогольного спяніння, тим паче, що він їхав до лікарняного закладу, де б мав можливість пройти таке обстеження. Після підписання протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції не відсторонили його від керування автомобілем та керування своїм транспортним засобом він нікому не передавав. Він сів в свій автомобіль та повіз хвору дитину до лікарні.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснив, що 16 лютого 2018 року о 10.00 годині, він був запрошений працівником поліції в якості свідка для засвідчення факту проходження водієм транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2103» ОСОБА_1 огляду на стан спяніння на місці зупинки з використанням алкотестеру «Драгер». В його присутності ОСОБА_1, який жодних ознак алкогольного спяніння не мав, відмовився від продуття алкотестеру, пояснив що в алкогольному спянінні не перебуває та поспішає до лікарні, оскільки в його машині знаходилась хвора дитина. Також зазначив, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти медичне обстеження на стан спяніння в медичному закладі. Після чого, працівник поліції склав протокол, в якому він розписався.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснив, що 16 лютого 2018 року о 10.00 годині, він рухався на своєму автомобілі по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в сторону м. Херсона. На автодорозі в районі с. Луч він зупинився на прохання ОСОБА_1, якого наглядно знає. ОСОБА_1 попросив його доставити в лікарню тяжко хвору дитину, яка знаходилась в його автомобілі. Оскільки він запізнювався на зустріч у м. Херсон, ОСОБА_1 відмовив в його проханні. В цей час до нього підійшов патрульний поліцейський, який запропонував підписати пояснення, що він прийняв право керування автомобілем ОСОБА_1 Потім він сів в свій автомобіль та поїхав в м. Херсон, при цьому, керування автомобілем марки «ВАЗ 2103» йому не передано.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з приводу оформлення адміністративних матеріалів щодо водія ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 біля патрульного автомобіля працівником поліції запропоновано продути алкотестер «Драгер», на що ОСОБА_1І відмовився (а.с.4).

Відтворений в судовому засіданні відеофайл відображає лише перебіг подій в частині відмови водія на проведення огляду для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці.

Свідок ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні не допитані, оскільки за викликом суду не зявились, що позбавило можливості їх безпосереднього допиту в суді.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя (частини 2 та 3 статті 266 КУпАП).

Згідно пунктів 3, 4, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

У відповідності до пунктів 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Мінюсті України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція) огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 16 лютого 2018 року о 10.00 годині, після відмови водія від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, не було запропоновано пройти медичний огляд в закладах охорони здоровя.

На підставі викладеного вважаю, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції, що призвело до безпідставного складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частина 2 статті 7 КУпАП).

Згідно статті 266 КУпАП огляд особи на стан спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України.

Разом з цим, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Шевченкове Комунальної установи «Вітовський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 10 квітня 2018 року №25, ОСОБА_1 16 лютого 2018 року об 11.00 год. доставив до амбулаторії тяжко хвору дитину ОСОБА_6.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 він відмовився проходити обстеження на визначення стану спяніння на місці зупинки, оскільки не мав часу, через те, що терміново доставляв до лікарні тяжко хвору дитину. Інших осіб, які б могли доставити до лікарні дитину не було, його співмешканка, яка перебувала разом з ним не має право керування транспортними засобами, а зупинений ним свідок ОСОБА_3 відмовився надати в цьому допомогу.

Вказані пояснення узгоджуються з даними, які містяться в дослідженій в судовому засіданні довідці амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Шевченкове та з показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, що дає підстави вважати їх обєктивними та правдивими.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що дії ОСОБА_1 передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП, однак небезпека, яка виникла для життя і здоровя хворої дитини, через її стан здоровя, відсутність інших осіб, які могли б управляти транспортним засобом та неможливість усунення такої небезпеки іншими засобами.

Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_1 діяв в межах крайньої необхідності, щовідповідно до пункту 4 частини 1 статті 247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд обирає найбільш сприятливу для особи, що притягається до адміністративної відповідальності підставу для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок зазначених обставин, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити через відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО