Справа № 344/3704/18
Провадження № 33/779/216/2018
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. судового збору.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 16 березня 2018 року приблизно о 24 год. 40 хв. по вул. Академіка Сахарова в м. Івано-Франківську керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», д.н.з. KFA 946, з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому закону порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 16 березня 2018 року він був зупинений працівниками поліції з підстав виїзду ним транспортним засобом на зустрічну смугу, під час перевірки документів, які він їм надав, його працівники поліції звинуватили в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння йому пропонувалось пройти за допомогою технічного приладу, на що він відмовився, оскільки вважав їхні дії незаконними та мав сумніви в достовірності результатів тесту за допомогою технічного засобу. Апелянт запропонував працівнику поліції, що бажає пройти відповідний огляд в медичному закладі, на що поліцейський відповів, що вже склад щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову від огляду. У звязку з порушенням порядку проведення огляду, від відмовився підписувати протокол складений щодо нього.

Після того, як відносно нього було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, він звернувся в медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного спяніння, результати якого не виявили в нього жодних ознак алкогольного спяніння.

Зазначає, що розгляд справи суд провів у його відсутності, тим самим він був позбавлений можливості захистити свої права.

Просить скасувати постанову суду, провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.245 КУпАП суд зобовязаний всебічно, повно і обєктивно зясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі .

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_2. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якому ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 останній перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно до вимог п. 12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції 16.03.2018 року о 22 год. 40 хв. за порушення ПДР України: виїзд на зустрічну смугу руху. На пропозиції працівника поліції предявити документи: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс, апелянт почав імітувати розмову по мобільному телефону, ігнорував зверненнями до нього працівників поліції, не відповідав на поставлені йому запитання, віддалявся від свого транспортного засобу. При спілкуванні патрульних із апелянтом, у них виникли підстави підозрювати, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння, а тому запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння, на що останній категорично відмовився.

Крім того, з оглянутого відеозапису вбачається, що працівниками поліції були зупинені та запрошені в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були свідками того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а апелянт був відсторонений від керування транспортним засобом. Також, ОСОБА_2 було розяснено працівниками поліції, що в разі його відмови від проходження відповідного огляду, на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, апелянт наполягав на тому, що він був зупинений працівниками поліції неправомірно, а тому він відмовляється від проходження огляду.

Вина апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення вбачається і з пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи, згідно яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер та ОНД.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 стверджував, що не вживав алкогольних напоїв та був тверезий у вказаний день та час, але ці доводи не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки протокол складений у зв'язку із порушенням водієм вимог п. 2.5 ПДР, відповідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він погодився на проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я є голослівними, оскільки встановлено, що він відмовився від проходження огляду в повному обсязі, що вбачається як зі змісту оглянутих відеозаписів нагрудних камер працівників поліції та пояснень свідків, долучених до матеріалів справи.

Хоча апелянт оспорює правомірність дій працівника поліції, однак під час апеляційного розгляду встановлено, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції.

Апеляційним судом також перевірено твердження апелянта про не перебування ним в стані алкогольного спяніння у вказаний день та час на підставі медичної довідки наданої ОНД.

Разом з тим, ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Тобто, дані предявлених медичних документів не спростовують висновків суду.

Обставини вчинення правопорушення апелянтом викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №046896 від 16 березня 2018 року свідчить про наявність в ньому відомостей про вчинення ОСОБА_2 вищезазначених протиправних дій повторно протягом року, а тому кваліфікація його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є правильною.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП. Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП - без зміни.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк