Номер провадження: 33/785/586/18
Номер справи місцевого суду: 522/3184/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 19.03.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.02.2018 року о 04.00 годині у м. Одеса, на вул. Дерибасівська, 11, водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Згідно протоколу медичного огляду №000164 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

За цим фактом співробітниками УПП стосовно водія ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 078117 від 18.02.2018 року за ч.1 ст. 130 КпАП України, який підписав правопорушник з поміткою: «не згоден».

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає постанову суду необґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню у звязку з неповнотою проведеного судового розгляду, з порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також апелянт зазначає, що в зазначені в оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення день та час автотранспортним засобом не курував, а лише перебував у автомобілі, який перебував на парковці та шукав у ньому ключі від свого житла.

Крім того апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він зазначив, що при розгляді судом справи не був присутній, судову повістку про дату та час слухання справи не отримував, про наявність постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року йому стало відомо лише 29.03.2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, розглянути його апеляційну скаргу, постановуПриморського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю події складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним клопотання задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без зміни, виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 19.03.2017 року.

В матеріалах адміністративної справи є свідчення про направлення апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст. 285 КУпАП / а.с. 13/, але відсутні свідчення про отримання копії постанови апелянтом в строк, передбачений для апеляційного оскарження постанови.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_2, копія постанови була отримана ним лише в районному суді при ознайомленні з матеріалами справи, що підтверджується поданою ним до суду заявою від 29.03.2018 року про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи / а.с. 9 /.

Апеляційна скарга подана 05.04.2018 року, що підтверджується штампом канцелярії Приморського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 18.02.2018 року ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд адміністративної справи 19.03.2018 року о 10 годині в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, про що свідчить його особистий підпис /а.с. 2/, а також додатково був повідомлений про судовий розгляд смс-повідомленням секретаря суду / а.с. 7 /. Однак ОСОБА_2, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив та не заявляв клопотання про відкладення судового розгляду, після чого судом було винесено постанову у його відсутності.

Таким чином районний суд приймав всі міри передбачені законом для належного сповіщення ОСОБА_2 про розгляд його справи в суді, але він в судове засідання не прибув, що вказувало на можливість розгляджу справи за його відсутності та проведення такого розгляду у передбачений законом порядок.

В звязку з вищевикладеним апеляційний суд вважає, що суд не допустився порушень вимог ст. 268 КУпАП при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_2

Що стосується доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення,завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги повністю та просив її задовольнити, а також надав пояснення в яких заперечив факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. При цьому також пояснив, що в той день він був тверезий і він дійсно приїхав на автомобілі та припаркував його на стоянці поблизу дома та пішов відпочивати разом з друзями і в подальшому вживав спиртні напої. Коли він повернувся до автомобіля для того, щоб взяти ключі від домоволодіння, до нього підійшли співробітники поліції, які звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, хоча він автомобілем не керував і це заперечував. Поліцейські почали чинити на нього тиск і погрожувати йому відібранням автомобіля та поміщенням на штрафний майданчик, в звязку з чим він був змушений погодитись на проходження тесту на стан алкогольного спяніння. Наполягає на тому, що лише знаходився біля автомобіля, але ним не керував і адміністративного правопорушення не вчиняв.

Однак доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи підтверджується провина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 078117 від 18.02.2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, так як керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Згідно протоколу медичного огляду ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння / а.с. 2 /.

При цьому ОСОБА_2 не надав пояснень з приводу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також того, що він взагалі не керував транспортним засобом, а лише висловив свою незгоду з ним.

Доказом перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння… від 18.02.2018 року, який зроблено лікарем під час огляду ОСОБА_2 в умовах медичного закладу і яким встановлено наявність у нього стану алкогольного спяніння /а.с. 3/.

Крім того, доказом провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є оглянутий в судовому засіданні районного та апеляційного суду відеозапис з місця події, з якого вбачається, що під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він не заперечував проти вчинення ним адміністративного правопорушення, жалкував з приводу складання працівниками поліції протоколу та не заперечував факту вчинення правопорушення, що на думку апеляційного суду вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги з приводу його невинуватості.

Тим же відеозаписом з місця події спростовуються пояснення ОСОБА_2 з приводу того, що співробітниками поліції на нього чинився тиск з метою примусу його до проходження огляду на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу, так як відеозаписом ці пояснення не підтверджуються.

Також слід вважати доказом керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння те, що згідно матеріалів адміністративної справи, транспортний засіб «Chevrolet Aveo державний номер НОМЕР_1» було передано під керування гр-ну ОСОБА_3, посвідчення водія ВВТ 593513, без права передачі керування ним ОСОБА_4 /а.с. 4/.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на зобовязання гр-на ОСОБА_3 транспортувати автомобіль до місця стоянки водія ОСОБА_2, що спростовує пояснення ОСОБА_2 про перебування його автомобіля на стоянці поблизу його домоволодіння, коли відносно нього співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевказаного апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, що було встановлено під час огляду в умовах медичного закладу, в передбаченому законом порядку.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в звязку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеса від 19.03.2018 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 19.03.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеса від 19.03.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5.