АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/409/18 Головуючий у першій інстанції: Мороз В.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Іванченко О.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08 квітня 2017 року о 04:45 водій ОСОБА_3 керував т.з. KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного спяніння (запах алкогольного з порожнини рота порушена кординація рухів) від проходження огляду на стан спяніння з використанням технічного засобу «Драгер» та медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне провадження та скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку вказує на те, що його на судові засідання до суду першої інстанції не викликали, дізнався про постанову в сервіснову центрі МВС, та одразу ж отримав копію і звернувся з відповідною скаргою до суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи, поліцейські запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на драгері, проте на його вимоги не надали сертифікат на драгер, на вимогу про проходження медичного освідування в медичному закладі відмовили йому чим порушили інструкцію яка затвержена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Свідків пояснення яких долучено до матеріалів справи взагалі не бачив. Не відмовлявся від підпису у протоколі, та не знав про його існування.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі та заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_5 Та зазначив, що дійсно 08 квітня 2017 року о 04:45 він керував т.з. KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_1, та був зупинений працівниками поліції проте останні на його закону вимогу не надали сертифікат на Драгер та на його закону вимогу з невідомих йому причин відмовились від того щоб відвести його у лікарню для проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 належним чином про час та місце слухання справи повідомлений не був, копія постанови йому направлена не була, копію постанови суду першої інстанції отримав 14 березня 2018 року, що підтверджується його розпискою в матеріалах справи, а тому враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції не були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою підтверджуються матеріалами справи.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не зясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи.

Виходячи з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного спяніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Встановлення стану алкогольного спяніння та факт відмови від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння потребує застосування спеціальних процедур та повинен бути підтверджений виключно належними доказами.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, ОСОБА_3 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції посилався, зокрема, на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, долучених до нього.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вважаю, що суддею першої інстанції не в повній мірі було дотримано вимог зазначеної правової норми.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Пунктом 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, яка затверджена Наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 де зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані вимоги працівниками поліції також не були виконані.

Під час апеляційного розгляду будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за за дачу завідомо неправдивих показань був допитанийсвідок ОСОБА_5 який підтвердив показання ОСОБА_3 та вказав на те, що він дійсно 08 квітня 2017 року о 04:45 разом з ОСОБА_3 перебував в т.з. KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_1 яким керував останній. Їх дійсно зупинили працівники поліції. Причиною зупинки поліцейські пояснили підозрою у керуванні травнспортним засобом ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння та запропорнували пройти медичне освідування з застосуванням алкотестеру «Драгер». ОСОБА_3 попросив працівників поліції надати сертифікат відповідності на «Драгер». Працівники поліції відмовились надати сертифікат, тоді ОСОБА_3 сказав, що готовий пройти медичний огляд у медичному закладі. Працівники поліції відмовили йому та склали протокол, який на підпис ОСОБА_3 не надали. Свідків цього взагалі не було. Після цього працівники поліції уїхали, вони також поїхали додому. Від керування транспорним засобом ОСОБА_3 відсторонено не було.

Неодноразово під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викликались в судове засідання, проте жодного разу не з`явились, що ставить під сумнів відмову ОСОБА_3 від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того в судове засідання неодноразово викликався лейтенант патрульної поліції батальйону УПП в м. Дніпропетровську інспектора поліції Корнілов Олександр Васильович, який склав протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 104155 від 08.04.2017 року - для надання пояснень, проте останній жодного разу в судове засідання для дачі пояснень не з`явився.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухвалені оскаржуваного рішення, суд першої інстанції належним чином обставини скоєння адміністративного правопорушення не дослідив та дійшов до передчасного висновку про необхідність притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини в цілому не вказують на обґрунтованість притяггення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, тому, на переконання суду апеляційної інстанції, виключають можливість притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Таким чином доводи ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2018 року щодо ОСОБА_3, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає..

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Ю. Іванченко

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ