Номер провадження: 33/785/909/18
Номер справи місцевого суду: 521/5348/18
Головуючий у першій інстанції Передерко Д.П.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарі судового засідання Тьосовій Я.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3, представника Одеської митниці ДФС - Безлущенка О.С., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України,-

встановила:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості транспортного засобу, а саме: 77 800 грн., з конфіскацією автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДСА України судовий збір в сумі 352 гривень 40 копійок.

Як зазначено в постанові судді районного суду, з протоколу про порушення митних правил №1818/50000/17 від 21.11.2017 вбачається, що 21 листопада 2017 о 09 годині 55 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Виноградівка» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС прибув легковий автомобіль «BMW 320», д/н НОМЕР_4, кузов НОМЕР_1, КРАЇНА РЕЄСТРАЦІЇ Болгарія, під керування громадянки України ОСОБА_5, яка прямувала з м. Болград (Україна) в м. Варну (Болгарія) з пасажиром, громадянином України ОСОБА_2.

В ході здійснення митного контролю та оформлення вищевказаних громадян було встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 29.09.2017 року ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» автомобіль марки «Fiat Ducato», д/н НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, країна реєстрації Болгарія. Для проходження митного контролю та оформлення в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» автомобіля «Fiat Ducato», д/н НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, громадянин ОСОБА_2 надав закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_5, виданий 28.12.2011, орган, що видав - 5119, з відміткою на четвертій сторінці «Прийнятий на консульський облік в ГК України у м. Варна на постійне проживання «10» жовтня 2012 р.» м. п. Підпис та кругла печатка «Генеральне консульство України в Варні».

Згідно з листом ДПСУ Південного регіонального управління ОРУ ОРВ «Велика Михайлівка» від 21.11.2017 №5/6/267 встановлено, що відповідно до листа Посольства України в Республіці Болгарія від 28.09.2017 №6133/14-523/2-607, громадянин України ОСОБА_2 на консульському обліку в Республіці Болгарія не перебуває.

Крім того, під час здійснення провадження у даній справі Одеською митницею ДФС було направлено запит в Посольство України в Республіці Болгарія від 15.12.2017 №13646/13/15-70-20-08, з метою перевірки перебування громадянина ОСОБА_2 на постійному консульському обліку в Посольстві України в Республіці Болгарія.

Відповідно до листа Посольства України в Республіці Болгарія від 06.02.2018 №6133/71-523/2-70 встановлено, що станом на 06.02.2018 громадянин України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., на постійному консульському обліку в Посольстві не перебуває. Інформація щодо прийняття чи зняття ОСОБА_2 з консульського обліку в Посольстві відсутня.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, зазначену постанову просить скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України.

Обґрунтовуючи вимоги щодо незаконності постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року адвокат ОСОБА_3 зазначає наступне.

На думку апелянта, суддя районного суду порушив вимоги ч. 1 ст. 498 МК України, ч. 1 ст. 526 МК України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, розглянувши справу відносно ОСОБА_2 за його відсутності, без належного сповіщення останнього про дату та час розгляду справи.

Також, апелянт зазначає, що справа про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 порушена безпідставно, його паспорт незаконно вилучено (тимчасово затримано) та незаконно складено протокол про порушення митних правил. Підставою для складення протоколу про порушення митних правил став Лист ДПСУ Південного регіонального управління ОРУ ОРВ «Велика Михайлівка» від 21.11.2017 року №5/6/267, що відповідно до Листа Посольства України в Республіці Болгарія від 28.09.2017 року №6133/14-523/2-607 громадянин України ОСОБА_2 на консульському обліку в Республіці Болгарія не перебуває. При цьому, апелянт зазначає, що прийняття на консульський облік здійснюється на добровільній основі, відповідно до п. 1. 7 Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей-громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном. Також, зазначає, що на дату постановки ОСОБА_2 на консульський облік, а саме, 10.10.2012 року, Генеральне консульство України знаходилось у м. Варна Республіка Болгарія. Проте, з 28.10.2014 року ним було припинено консульський прийом громадян, повноваження передано до Консульського відділу Посольства України в Республіці Болгарія, тому лист Посольства України в Республіці Болгарія не може розглядатися як доказ взагалі. Крім цього, зазначені листи Посольства України не свідчать про відсутність факту постановки ОСОБА_2 на консульський облік, що відбулося 10.10.2012 року. Вказує, що ОСОБА_2 не повідомлено про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, або будь-якого іншого кримінального правопорушення, відсутній вирок суду за даним фактом, а тому в протоколі про порушення митних правил зазначено припущення щодо можливого використання ОСОБА_2 підробленої печатки консульства.

Крім цього, адвокат зазначає, що між постановкою особи на консульський облік та визначенням статусу нерезидента України, що надає право на ввезення транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» відсутній взаємозв'язок та відповідно в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, вислухавши представника Одеської митниці ДФС - Безлущенка О.С., який заперечував проти задоволення апеляції та просив оскаржувану постанову залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, вважаю, що зазначені вимоги закону при розгляді справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 в суді першої інстанції не були дотримані.

З протоколу про порушення митних правил №1818/50000/17 від 21.11.2017 року вбачається, що 21 листопада 2017 о 09 годині 55 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Виноградівка» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС прибув легковий автомобіль «BMW 320», д/н НОМЕР_4, кузов НОМЕР_1, КРАЇНА РЕЄСТРАЦІЇ Болгарія, під керування громадянки України ОСОБА_5, яка прямувала з м. Болград (Україна) в м. Варну (Болгарія) з пасажиром, громадянином України ОСОБА_2.

В ході здійснення митного контролю та оформлення вищевказаних громадян було встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 29.09.2017 року ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» автомобіль марки «Fiat Ducato», д/н НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, країна реєстрації Болгарія. Для проходження митного контролю та оформлення в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» автомобіля «Fiat Ducato», д/н НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, громадянин ОСОБА_2 надав закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_5, виданий 28.12.2011, орган, що видав - 5119, з відміткою на четвертій сторінці «Прийнятий на консульський облік в ГК України у м. Варна на постійне проживання «10» жовтня 2012 р.» м. п. Підпис та кругла печатка «Генеральне консульство України в Варні» (а. с. 2-3).

Згідно з листом ДПСУ Південного регіонального управління ОРУ ОРВ «Велика Михайлівка» від 21.11.2017 року №5/6/267 встановлено, що відповідно до листа Посольства України в Республіці Болгарія від 28.09.2017 року №6133/14-523/2-607, громадян України ОСОБА_2 на консульському обліку в Республіці Болгарія не перебуває (а. с. 20-22, 24).

Крім того, під час здійснення провадження у даній справі Одеською митницею ДФС було направлено запит в Посольство України в Республіці Болгарія від 15.12.2017 року №13646/13/15-70-20-08, з метою перевірки перебування громадянина ОСОБА_2 на постійному консульському обліку в Посольстві України в Республіці Болгарія (а. с. 29).

Відповідно до листа Посольства України в Республіці Болгарія від 06.02.2018 року №6133/71-523/2-70 встановлено, що станом на 06.02.2018 року громадянин України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., на постійному консульському обліку в Посольстві не перебуває. Інформація щодо прийняття чи зняття ОСОБА_2 з консульського обліку в Посольстві відсутня (а. с. 31).

Частиною 1 статті 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб'єктивна сторона правопорушення передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення має чітко розуміти та усвідомлювати обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Дослідивши протокол про порушення митних правил №1818/50000/17 від 21.11.2017 року, встановлено, що він складений відносно ОСОБА_2 виключно на підставі листа Посольства України в Республіці Болгарія, відповідно до якого останній на консульському обліку в Республіці Болгарія не перебуває, з чого посадовою особою Одеської митниці ДФС здійснено висновок про те, що ОСОБА_2 подано в якості підстави для переміщення транспортного засобу документи, одержані незаконним шляхом або такі, що містять неправдиві висновки.

Суть обвинувачення ОСОБА_2 зводиться до того, що ним ніби то використовувалася підроблена відмітка Генерального консульства України в м. Варна, проте будь-які належні докази цього факту в матеріалах справи відсутні, а надані Одеською митницею ДФС докази не підтверджують факт використання ОСОБА_2 підробленого документу та відповідно порушення митних правил.

Згідно зі ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

До процесуальних дій належать: складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; митне обстеження; пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; експертиза; взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

З матеріалів справи вбачається, що орган доходів і зборів під час провадження по справі про порушення митних правил не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону, допустив неповноту і однобічність під час провадження по справі про порушення митних правил.

Під час провадження у справі не проведено експертизу щодо встановлення підробленості відмітки про перебування на консульському обліку гр. ОСОБА_2 в Республіці Болгарія, у зв'язку з чим взагалі неможливо встановити, чи є вилучений закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_5, виданий 28.12.2011, орган, що видав - 5119, з відміткою на четвертій сторінці «Прийнятий на консульський облік в ГК України у м. Варна на постійне проживання «10» жовтня 2012 р.» м. п. Підпис та кругла печатка «Генеральне консульство України в Варні», підробленим документом.

Переконливих пояснень на спростування вищевказаних обставин представник Одеської Митниці ДФС не надав.

Вищезазначені порушення, допущені посадовими особами органу доходів і зборів під час провадження у справі про порушення митних правил, свідчать про істотну неповноту та необ'єктивність такого провадження, що було залишено поза увагою судді суду першої інстанції під час розгляду вищевказаної справи по суті.

З метою перевірки факту наявності висновку експерта щодо встановлення підробленості відмітки про перебування на консульському обліку ОСОБА_2 в Республіці Болгарія, апеляційним судом на адресу Розільнянської місцевої прокуратури направлено запит, однак, відповідь з Роздільнянської місцевої прокуратури на адресу Апеляційного суду Одеської області не надходила (а. с. 121).

Дослідженням матеріалів справи в апеляційному суді встановлено, що 12.03.2012 року ОСОБА_2 отримав дозвіл на постійне перебування у Республіці Болгарія, в якому зазначено місце реєстрації - АДРЕСА_1 (а. с. 6, 81).

10.10.2012 року ОСОБА_2 став на консульський облік в Генеральному консульстві України в Республіці Болгарія (а. с. 5).

11.10.2012 року ОСОБА_2 отримав у м. Варна свідоцтво на управління транспортними засобами серії НОМЕР_6 (а. с. 66-67).

29.09.2017 року ОСОБА_2 ввіз на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» автомобіль марки «Fiat Ducato», д/н НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, країна реєстрації Болгарія (а. с. 10).

ОСОБА_2 регулярно здійснював в'їзди та виїзди з території України (а. с. 10-16).

Допитаний в апеляційному суді ОСОБА_2 повідомив, що він у в жовтні 2012 року звернувся до Генерального консульства України, у м. Варна, Республіка Болгарія з метою стати на консульський облік. В зв'язку з тим, що була велика черга людей, які бажали стати на консульський облік у Республіці Болгарія, з приміщення Генерального консульства вийшли його представники та запропонували людям не чекати в черзі, а передати їм документи з метою їх оформлення. Після цього ОСОБА_2, разом з іншими людьми, передав свої документи представнику Консульства та через деякий представники Консульства винесли їхні документи, з відміткою в закордонному паспорті громадянина України про прийняття на консульський облік в Генеральному консульстві України у м. Варна на постійне проживання. Також ОСОБА_2 повідомив, що в нього будь-яких підозр щодо незаконності проставляння відмітки Генеральним консульством не виникло, так як не лише він передав свої документи, сумнівів у законності дій представників Консульства у нього не виникало.

Відповідно до п. 1 Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства України №337 від 17.11.2011 року, передбачено, що ці Правила регулюють порядок прийняття на консульський облік, ведення та зняття з такого обліку в закордонних дипломатичних установах України (далі - ЗДУ) громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном.

Пунктом 1.2 Правил встановлено, що консульський облік полягає в реєстрації в ЗДУ громадянина України, який постійно проживає або тимчасово перебуває за кордоном, шляхом внесення даних про громадянина України до облікової картки та електронного реєстру громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном (далі - електронний реєстр), що ведеться в ЗУ за встановленою формою, проставленні в дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспортний документ), проїзний документ дитини відповідної відмітки (штампу).

За п. 1.7 Правил передбачено, що прийняття на консульський облік здійснюється на добровільній основі, за винятком прийняття на облік дітей-громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, на підставі зави громадянина України або його законного представника, яка подається до ЗДУ особисто або надсилається поштою.

Таким чином, у Правилах міститься посилання на ведення електронного реєстру громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проте жодного нормативного акту, який би регулював створення та порядок ведення такого реєстру станом на 10.10.2012 року відсутній.

10.10.2012 року Генеральне консульство України знаходилось у м. Варна, Республіка Болгарія, проте в подальшому, а саме з 28.10.2014 року Генеральним консульством України припинено консульський прийом громадян та повноваження передано до Консульського відділу Посольства України в Республіці Болгарія, розташованому за адресою м. Софія, ЖК «Овча Купел», вул. Боряна, 29 (а. с. 130).

Відповідно до пункту 17 частини 7 статті 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20.11.2012 року, до паспорту громадянина України для виїзду за кордон вносяться дані про перебування на консульському обліку (за бажанням особи або її представника, представника закладу, який виконує функції опікуна чи піклувальника над особою).

Враховуючи вищевикладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що сам лист Посольства України в Республіці Болгарія від 06.02.2018 року №6133/71-523/2-70 не свідчить про відсутність факту постановки ОСОБА_2 на облік, а свідчить про відсутність станом на 10.10.2012 року електронного реєстру громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, сам факт постійного проживання ОСОБА_2 в Республіці Болгарія посвідчується дозволом на постійне перебування в Болгарії, в якому вказано адреса місця реєстрації, а не відміткою про поставлення на консульський облік, оскільки постановці на консульський облік передує отримання дозволу на постійне перебування в Республіці Болгарія, в зв'язку з чим, доводи ОСОБА_2 про законність його взяття на консульський облік в Республіці Болгарія та проставлення про це відмітки в закордонному паспорті громадянина України не спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно матеріалів справи за фактом можливого використання гр. ОСОБА_2 підробленої відмітки про перебування на консульському обліку в Республіці Болгарія внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 15.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З відповіді Роздільнянської місцевої прокуратури на запит Апеляційного суду Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 15.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом можливого використання ним підробленої відмітки про перебування на консульському обліку в Республіці Болгарія (а. с. 112).

Матеріалами справи встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 має постійне місце проживання в Республіці Болгарія, у м. Варна, вул. Мадара, 26/24, не має місця проживання на території України, знятий з місця реєстрації ВГІРФО Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області 28.04.2012 року (а. с. 80-81).

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. п. 14.1.122 «в», 14.1.213 «в» ст. 14 ПК України, ОСОБА_2 на момент складання протоколу про порушення митних правил №1818/500000/17 від 21.11.2017 року вважався нерезидентом.

ОСОБА_2, як нерезидентом, було ввезено транспортний засіб, зареєстрований на території Ресспубліки Болгарія, що не заперечується Одеською митницею ДФС, на територію України в режимі тимчасове ввезення за правилами, передбаченими МК України, що передбачають певні пільги, а саме повне умовне звільнення від оподаткування ввізним митом, та спрощений порядок ввезення, що регулюється ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 284, п. 8 ч. 10 ст. 374, ч. 2 ст. 380 МК України, додатком С «Додаток щодо транспортних засобів» Конвенції про тимчасове ввезення, а саме п. b ч. 1 ст. 5 Глави ІІІ, та якими він користувався раніше, що підтверджується витягом з журналу пункту пропуску (а. с. 10-16).

Враховуючи вищевикладене, а також факт реєстрації в Республіці Болгарія транспортного засобу, ОСОБА_2 мав право ввезення транспортного засобу на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов'язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін.

Справа відносно ОСОБА_2 в суді першої інстанції була розглянута без його участі та участі його представника, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, що свідчить про порушення права ОСОБА_2 на захист, доступ до правосуддя, надання пояснень та доказів, а також недотримання принципів змагальності судового процесу, в зв'язку з чим постанова судді районного суду підлягає безумовному скасуванню (а. с. 41-43).

Частиною 1 статті 531 МК України встановлено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суддя апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку, що її необхідно задовольнити, оскаржувану постанову - скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_2

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 294 КпАП України, ст. 487 МК України, суддя апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_2

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб