Справа № 314/1321/18
Провадження № 3/314/306/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2018 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області стосовно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працює черговою пульту ТОВ «Позавідомча охорона», яка зареєстрована та мешкає за адресою: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Космічна, будинок 53, паспорт серії СВ № 860248 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 17.02.2004 року, інші відомості суду не відомі,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1, не виконала обовязки по вихованню сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в результаті чого останній 15.03.1018 року вчинив хуліганські дії, а саме правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП зірвав хлопавку в приміщенні ЗНВК «Світоч» м. Вільнянськ.

Обставини правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 388589 від 19.03.2018.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виходячи з фактичних обставин, єдиною підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення є повідомлення директора гімназії «Світоч» ОСОБА_3 про те, що учень 8-а класу ОСОБА_2, в приміщенні школи здійснив постріл хлопавкою. Будь-яких інших даних, що могли б підтвердити факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано і під час розгляду справи в суді не встановлено. Крім того, із встановлених фактичних обставин справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 при зазначених вище обставинах скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП. Вказані вище факти її вини є непереконливими, недостатніми, та не відповідають фактичним обставинам справи та не знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно досліджені під час судового засідання.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, внаслідок чого неповнолітні віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. В матеріалах справи дані про це відсутні. Сама ж по собі обставина, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив правопорушення, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 ухиляється чи не виконує покладені на неї обов'язки щодо виховання сина.

Протокол та додані документи не містять відомостей про протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність ОСОБА_1, які б були підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

До того ж, відповідно до характеристики наданої з місця роботи гр. ОСОБА_1 та яка міститься в матеріалах справи вбачається, що остання трудової дисципліни не порушує, проявила себе як надійний працівник, являється людиною з високими моральними принципами, не має шкідливих звичок.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, ст. 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17.07.1997 «Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод» і протоколи до неї є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобовязано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Таким чином суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обовязкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

З аналізу цих міжнародних правових норм, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Крім того, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, то відповідно і в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя В.О. Кіяшко

04.05.2018