Справа № 159/673/18 Провадження №33/773/279/18 Суддя в 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Категорія:ч.1ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю особи, яку притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та судового збору в дохід держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним за те, що він, о 19 год. 25 хв. 01 лютого 2018 року керував автомобілем, марки «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1, по вул.Черняховського в м.Ковелі Волинської області, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та судового збору в дохід держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає, що постанова суду є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнята без врахування фактичних обставин справи. Просить рішення суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вчинення ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджено зібраними у справі і дослідженими судом доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 264776 від 01.02.2018 року з яким правопорушник був ознайомлений, не заперечував, що напередодні вживав алкогольні напої (а.с.2); тестом з приладу «Drager Alkotest 6810» та актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5Ю, які підтвердили, що в їх присутності був проведений огляд ОСОБА_2 із застосуванням приладу «Драгер» та встановлено, що останній перебував в стані алкогольного спяніння, вміст етанолу в крові становив 0.49% (а.с.1, 3).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а докази, наявні в матеріалах справи не підтверджують його винуватості, є безпідставними.

Апеляційним судом встановлено, що в діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується вищевказаними зібраними та дослідженими судом першої інстанції доказами, яким суд дав належну оцінку.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, розглянув справу за його відсутності, не допитавши всіх свідків, а тому порушив його право на захист, не заслуговує на увагу суду.

Строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, закінчувався 01.05.2018 року. Місцевий суд неодноразово відкладав розгляд матеріалів. Клопотання ОСОБА_2 та його захисника про виклик свідків в судове засіданні від 14.03.2018 року задовольнив, допитав в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, який підтвердив про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння. Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 хоча і перебував на лікуванні, однак ні він, ні його захисник про причини неявки суд не повідомили, такі його дії були цілеспрямовано направлені на уникнення відповідальності за спливом строків накладення стягнення.

Місцевий суд підставно розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адмінвідповідальності. Порушень права на захист останнього апеляційний суд не вбачає.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив клопотання захисту щодо витребування записів відео фіксування з нагрудних камер поліцейського, оскільки доказів щодо фіксування подій вчинення правопорушення зі сторони останніх матеріали не містять.

Посилання апелянта про те, що працівники поліції використовували медичний виріб газоаналізатор Drager Alkotest 6810 для освідування на стан алкогольного спяніння, який на момент освідування був нечинним, суд не бере до уваги.

На запит апеляційного суду від 17.05.2018р. №159/673/18/6346/2018 Ковельський ВП ГУНП у Волинській області надав завірені копії сервісної книжки газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі - Drager Alkotest 6810 (серійний номер приладу АRAM-3619) та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з яких вбачається, що на момент освідування ОСОБА_2 даний пристрій був придатний до використання та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 27.04.2018 року.

Доводи апелянта про допущені порушення працівниками поліції при складанні протоколу та проведення огляду на стан спяніння, в розумінні ст.ст. 256, 266 КУпАП не є такими, що тягнуть за собою скасування судового рішення.

За таких обставин, вважаю, висновки суду першої інстанції про порушення водієм п.п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, правильними.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, нових доказів суду апеляційної інстанції не надала.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, що вперше притягується до адміністративного стягнення, дані про особу порушника, який не працює та постійного доходу немає, хоча є працездатного віку, ступінь його вини, відсутність обставин, що помякшують відповідальність, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1