Справа № 345/510/18
Провадження № 33/779/217/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю захисника Федоровича Василя Богдановича, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.04.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 який працює головним інженером ПП «Пінопласт»,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, прийняти нову, якою провадження по справі закрити, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, однобічно та упереджено оцінив обставини справи, всупереч нормам закону. Вказує на те, що подані ним до суду письмові пояснення, із вказівкою на грубе порушення закону з боку працівників поліції під час проведення ними огляду, не були враховані судом при прийнятті рішення, та належним чином не перевірені. Також вказує, що у судовому засіданні не були допитані ані свідки, ані інспектор поліції, та не здійснювалось дослідження доказів. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. В обґрунтування свої доводів посилається на те, що:

- протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві недоліки та неточності;

- матеріали відеозйомки суперечать іншим матеріалам провадження в частині часу складання протоколу зазначеного працівниками поліції - 17.20 год., з часом надання пояснень свідками - 17.30 год., який у подальшому було виправлено на 17.10 год., що, на думку апелянта, свідчить про те, що протокол складений раніше, аніж йому було запропоновано працівниками поліції пройти огляд;

- працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на місці зупинки, оскільки пропозицію на проведення огляду йому було запропоновано пройти в приміщенні відділу поліції, а не безпосередньо на місці його зупинки, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення - вул. Л. Українки м. Калуш;

- використання технічного приладу «Драгер 6810» не дозволено в Україні на час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення щодо нього, оскільки строк дії свідоцтва про державну реєстрації цього приладу закінчилось ще 10.02.2015 року. Також зазначає, що відомості щодо газоаналізатору «Драгер Алкотест» відсутні у переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів згідно Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення;

- процедура проведення огляду була порушена, а отже, на думку апелянта, відсутні і належні докази його відмови від проходження такого огляду;

- в матеріалах провадження відсутній протокол про його затримання, хочайого було доставлено до відділу поліції, незважаючи на те, що при ньому були всі необхідні документи, тому законних підстав на його затримання та доставку до відділу поліції у працівників поліції не було;

- відсутні вказівки на оформлення інспектором поліції направлення на проходження медичного огляду.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_3 03.02.2018 року о 16.50 годин в м.Калуш по вул. Л.Українки керував транспортним засобом «Форд Сієра» д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечіткі рухи, нестійка хода, почервоніння роговиці очей. Від проходження в установленому законом порядку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6810» на місці чи в медичному закладі - відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Захиснику Федоровичу В.Б. роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Захисник повідомив, що ОСОБА_3 просив розглянути справу у його відсутність.

Захисник Федорович В.Б. повідомив, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

Захисник Федорович В.Б. підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Додав, що у разі, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому діянні, то просив не накладати на нього стягнення, та закрити провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду досліджені докази, що містяться в матеріалах провадження та відеозапис, який долучений до справи.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов'язаний всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначив йому справедливе стягнення, в межах санкції інкримінованої йому статті.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю доказів, які були досліджені та оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням з точки зору достатності і взаємозв`язку.

Так, судом першої інстанції в основу своїх висновків покладено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 095766 від 03.02.2018 року, згідно якого, ОСОБА_3 03.02.2018 року о 16-50 год. в м. Калуш по вул. Л.Українки керував транспортним засобом «Форд Сієра» д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечіткі рухи, нестійка хода, почервоніння роговиці очей. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер-6810» на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.п. 1).

Суд першої інстанції обґрунтовано мотивував свої висновки й іншими доказами, які також свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема: акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2); пояснення свідків ОСОБА_4(а.с.3) та ОСОБА_5 (а.с.4), що були присутніми під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння тощо.

З метою всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом першої інстанції під час судового розгляду був досліджений відеозапис проведеного працівниками поліції огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння, з викладенням в постанові суду змісту отриманої інформації, якою підтверджується відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер 6810», так й в медичному закладі (а.п. 29).

Оскільки, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому висновки суду першої інстанції, що зроблені на підставі вказаного відеозапису є обґрунтовані, та повністю спростовують доводи апелянта про спрощений підхід суду до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів апелянта щодо однобічної та упередженої оцінки судом першої інстанції доказі, то вони не є слушними, оскільки відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Крім того, ввідповідно до висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом» Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався як норм національного законодавства, та й міжнародного, та поза всяким розумним сумнівом довів, що ОСОБА_3, своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи, та надав пояснення щодо незаконності дій працівників поліції аналогічні тим, що містяться в апеляційній скарзі.

Вважаю, що постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення, з викладення мотивів щодо наведених ОСОБА_3 доводів своєї невинуватості у вчиненому діянні.

Тому, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не були перевірені його доводи, що містились в письмових поясненнях, є неспроможні.

Твердження апелянта про те, що він не курував транспортним засобом, спростовуються рапортом працівника поліції - інспектора СРПП №2 Коломийського ВПГУНП в Івано-Франківській області від 03.02.2018 року та відеозаписом, з яких вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль, який рухався по вул. Лесі Українки в м.Калуш 03.02.2018 року о 16-50 год., за кермом якого був ОСОБА_3, та у нього було виявлено різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, спостерігались нечітки рухи та нестійка ходи, на пропозицію пройти огляд у передбаченому законом порядку водій відмовився (а.п. 5).

За таких обставин, вважаю безпідставними доводи апелянта про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелента в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві недоліки та неточності, оскільки суперечить матеріалам відеозйомки, зокрема в частині часу складання протоколу зазначеного працівниками поліції - 17.20 год., з часом надання пояснень свідками - 17.30 год., який у подальшому було виправлено на 17.10 год., не є підставою для скасування судового рішення суду, оскільки вказані розбіжності не є суттєвими, та такими, що впливають на наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Переглядом в апеляційному суді диску з відеозаписом проведеного працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 встановлено, що в зазначений у протоколі час, а саме о 17-20 год., працівники поліції почали вносити відомості в протокол про адміністративне правопорушення, тому розбіжність у часі складання протоколу з фактичним часом, які працівники поліції озвучували у переглянутому відеозапису, а саме 17-25 год., 17-27 год., не є безумовним доказом того, що протокол складений раніше, аніж ОСОБА_3 було запропоновано працівниками поліції пройти такий огляд.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 містить всі необхідні фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, суд встановлює наявність чи відсутність скоєного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що зазначаються у ст. 280 КУпАП.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджену Наказом МВС України від 07.11.15 року № 1395), не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не містить суттєвих недоліків або виправлень, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виправлення в часі, що містяться в поясненнях свідків ОСОБА_4 (а.с.3) та ОСОБА_5 на які вказує апелянт як на підставу незаконності дій працівників поліції при оформленні матеріалів, самі по собі не свідчить про те, що зафіксований на відеозапису перебіг подій не відповідає фактичним обставинам, вчиненого адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що, на його думку, свідчить як про недійсність такого огляду, так й про відсутність належних доказів його відмови від проходження такого огляду, є неспроможні, оскільки повністю спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом першої інстанції та наведених у мотивувальній частині рішення суду.

Враховуючи наведене вище, вважаю вказаний огляд таким, що проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Щодо відсутності вказівки на оформлення інспектором поліції направлення на проходження медичного огляду, то з переглянутого під час апеляційного розгляду відеофайлу чітко прослуховується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_3, після відмови останнього від проходження огляду за допомогою технічного приладу «Драгер», пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі охорони здоров'я, на що ОСОБА_3 відмовився.

Посилання апелянта на використання працівниками поліції технічного приладу «Драгер 6810», який не дозволений в Україні, оскільки строк дії свідоцтва про державну реєстрації цього приладу закінчилось ще 10.02.2015 року, а відомості щодо нього відсутні у переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів згідно Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, не є слушними, оскільки вони не мають жодного значення для прийняття рішення в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі (а.с. 1), згідно якого, ОСОБА_3 притягнено до відповідності за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п. 2.5 ПДР України, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п. 2.9 а ПДР України.

Таким чином, апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу «Drager Alcotest 6810», або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів, та своєчасного проходження відповідного калібрування.

Доводи апелянта про те, що його незаконно було затримано працівниками поліції та доставлено до відділу поліції, не є предметом розгляду в межах висунутого ОСОБА_3 адміністративного обвинувачення, та можуть бути перевірені тільки в порядку передбаченому діючим КПК України.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на місці зупинки, оскільки пропозицію на проведення огляду йому було запропоновано пройти в приміщенні відділу поліції, а не безпосередньо на місці його зупинки, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення - вул. Л. Українки м. Калуш, саме по собі не можливо визнати підставою для скасування рішення суду, оскільки по справі достатньо доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зміст відеозапису підтверджує наявність візуальних ознак алкогольного сп'яніння, що були підставою для проведення такого огляду, та, відповідно, й виконання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду як за допомогою спеціального технічного приладу, так й в медичному закладі.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду, стороною захисту не заявлено клопотання про допит будь-яких свідків.

Разом з тим, зміст письмових пояснень свідків та факт наявності їх під час проведення процедури огляду, що вбачається з відеозапису, не дає жодних підстав сумніватись у змісту цих пояснень.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення, не встановлено суттєвих порушень норм закону працівниками поліції під час проведення огляду, а також не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, так само як і порушень вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За обставин, перевірених та встановлених під час апеляційного розгляду, висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

Оскільки стягнення накладено судом першої інстанції в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП, і під час апеляційного розгляду за результатами перевірки доводів апелянта та захисника не встановлено підстав для скасування рішення судді суду першої інстанції, то час прийняття рішення апеляційним судом не має значення, а тому відсутні підстави для закриття провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, як про це просить захисник в судовому засіданні апеляційного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.04.2018 року, якою ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло