Провадження №3-8803/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

суддя Солом'янського районного суду м. Києва Курова О.І.

при секретарі Григорович Л.Л.

за участю прокурора Кіч О.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку с. Новгородське м. Дзержинськ Донецької обл., працюючу інспектором служби інспекторів ВККС України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1, за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 268 від 12.11.2018 року ОСОБА_1, займаючи посаду інспектора служби інспекторів ВККС України, будучи, згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону, та, згідно з абзацом 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону, суб'єктом декларування, 17 лютого 2017 року отримала дохід від відчуження рухомого майна - транспортного засобу в розмірі 143 800 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, і є суттєвою зміною у майновому стані суб'єкта декларування, про те не дотрималася частини 2 статті 52 Закону №1700-VII, а саме обов'язку вчасного повідомлення про суттєву зміну у майновому стані у разі її виникнення, та не повідомила в установлений Законом десятиденний строк про таку зміну, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Із протоколу вбачається, що 17 лютого 2017 року ОСОБА_1, внаслідок продажу належного їй майна - транспортного засобу, автомобіля легкового Форд Фокус, відповідно до договору купівлі-продажу №8041/2017/335548 від 17.02.2017, отримала від покупця дохід у розмірі 143 800 гривень.

Під час розгляду протоколу ОСОБА_1 не погодилася із викладеним в протоколі, та зазначила, що працює інспектором служби інспекторів секретаріату ВККС України та є суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону. Так, 17.02.2017 року між нею та гр. ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу за №8041/2017/335548, згідно якого отримала дохід від продажу належного їй автомобіля Форд Фокус, 2007 р.в., в сумі 143 800 гривень. У десятиденний строк задекларовано відомості про отримання вказаного доходу не було, оскільки вважала, що на момент продажу автомобіля не було куди вносити такі зміни, співпраця з Єдиним державним реєстром декларацій ще не почалася, самої декларації за попередній 2016 рік ще не було в цьому реєстрі. Власний електронний цифровий підпис для входу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через власний персональний електронний кабінет нею було отримано лише у березні 2017 року. Упродовж першого кварталу 2017 року не було технічної можливості увійти до Єдиного державного реєстру декларацій, він не працював належним чином. Станом на лютий 2017 року, до внесення своєї першої декларації до Єдиного державного реєстру декларацій не усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності у зв'язку з невнесенням у лютому 2017 року повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.Наміру приховувати свій майновий стан не мала, у декларації за 2017 рік було зазначено про продаж автомобіля та те, що отримано дохід у зв'язку з цим. Крім того, не погоджується із датою фактичного моменту виявлення адміністративного правопорушення 12.11.2018 року, що є фактичною датою вручення їй вказаного протоколу. При цьому 18.10.2018 року особисто уповноваженою особою у неї було відібрано пояснення стосовно неподання у лютому 2017 року повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Кіч О.М. протокол підтримав, зазначив, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом декларування, 17.02.2017 отримала дохід від продажу рухомого майна - легкового автомобіля марки Форд Фокус, у розмірі 143 800 гривень та в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, що виникли після отримання цього доходу. Остання була зобов'язана у 10-денний строк з моменту отримання доходу повідомити про суттєві зміни у майновому стані шляхом заповнення повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Однак, нею про суттєві зміни в майновому стані не повідомлено взагалі, тобто свідомо не вчинено дії щодо своєчасного повідомлення, що свідчать про наявність непрямого умислу в її бездіяльності визначеного ст. 10 КУпАП. Вважає, що у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 наявні події та склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримується судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу.

Належних та допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає. Окрім цього, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки про продаж автомобіля та отримання у зв'язку з цим доходу було повідомлено у декларації за 2017 рік, що також свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб'єкта декларування.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала їх порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду через Солом'янський районний суд м. Києва.

Суддя О.І. Курова