Справа № 742/1113/18 Головуючий у 1 інстанції Бездідько В. М.
Провадження № 33/795/229/2018
Категорія - ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

23 травня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах - Карнауха А.С.

розглянувши, апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 на постанову судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 квітня 2018 року провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_3, закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В поданій апеляційній скарзі прокурор порушив питання про скасування постанови місцевого суду та винесення нової, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Згідно з частиною 1 статті 250 КУпАП, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, зокрема має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Частиною 2 статті 250 КУпАП визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 287 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з частиною 2 статті 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до статті 294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 року № 1952-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 КУпАП.

Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Про що зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією».

«При цьому слід зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження».

Положення частини 1 статті 287 та частини 5 статті 7 КУпАП узгоджуються з положеннями пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про прокуратуру» (від 14.10.2014 року, № 1697-VII), відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, визначені статтею 26 даного Закону.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, суддя закрив провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_3, внаслідок спливу строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

В частині 2 статті 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно частини 1 статті 250 КУпАП, встановлено вичерпний перелік умов та осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження, постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Однак Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави (справа «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», справа «Девеер проти Бельгії»).

«Право на справедливий суд» - як складова справедливого судового розгляду не є абсолютним, оскільки воно підлягає допустимим обмеженням і регламентується з боку держави.

Суд вважає, що застосована норма не обмежує доступу до правосуддя, оскільки встановлення переліку осіб, які мають право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, визначено Кодексом України про адміністративні правопорушенні.

З огляду на наведене, виходячи зі змісту частини 2 статті 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 на постанову судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 квітня 2018 року, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяА. С. Карнаух