Справа № 147/453/18
Провадження № 3/147/161/18
ПОСТАНОВА

іменем України

22.05.2018 року смт.Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Волошин І.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Тростянецького ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №029174 від 24.03.2018 року встановлено, що 24.03.2018 року близько 17.20 год. в м. Ладижин Вінницької області по вулиці Наконечного, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння провадився в приміщенні Ладижинського ТМО.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивоване тим, що він дійсно 24.03.2018 року на автомобілі Hyundai Tucson поїхав з товаришем в м. Ладижин за передачею, яку чекали з м. Вінниця. Її чекали біля заправки ОККО приблизно 30 хв., а потім вирішили поїхати на зупинку в Старий Ладижин і там почекати автобуса. Друг пішов на Нову пошту, а ОСОБА_1 в магазин випити каву, випив її і пішов на вулицю. На дворі стояло приблизно 15 чоловік, і у цей час на нього напали поліцейські, заламали руки, розірвали ключами пальця, наділи наручники. З кармана забрали документи і мобільний телефон, нічого при цьому не пояснивши. З відеореєстратора його автомобіля забрали карту памяті. Також зазначив, що він, на місці затримання, відмовився дихати в газоаналізатор, оскільки спиртні напої не вживав і за кермом не знаходився. Транспортний засіб не рухався. Сам запропонував поїхати до лікарні, оскільки був впевнений у собі. В лікарні подихав три рази, результат був негативний, однак у висновку написали, що він відмовився проходити огляд на стан спяніння. Пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були написані під тиском інспектора поліції. Окрім того, зазначив, що свідки, зазначені в протоколі, не були присутні під час його освідування та не зможуть підтвердити факт керування транспортним засобом, оскільки у той момент він автомобілем не керував, а знаходився на вулиці серед людей на зупинці, а тому їх письмові свідчення не відповідають вимогам ст. 272 КУпАП. Вважає дії інспектора поліції незаконними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та інспектор поліції в судове засідання не зявились, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, в тому числі, питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених КУпАП (ч.2 ст.251 КУпАП).

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, до неї не долучено жодних доказів порушення ПДР, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема інспектором СРПП № 1 Ладижинського ВП суду не було представлено технічних засобів фото чи кінозйомки, які використовуються при нагляді за додержанням правил дорожнього руху.

Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовані поясненнями ОСОБА_1

Окрім того, зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що об'єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів (до уваги не береться диспозиція статті щодо передачі керування транспортними засобом).

Суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу, які ним керують.

В п.2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті, міститься розяснення що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

В протоколі було зазначено, що 24.03.2018 року близько 17.20 год.в м. Ладижин Вінницької області по вулиці Наконечного, водій ОСОБА_1 керував автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України. Однак, ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначав, що він не керував транспортним засобом.

Відтак відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не збігаються з доказами, які містяться у матеріалах справи. В цьому контексті пояснення ОСОБА_1 є слушними і переконливими.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При направленні до суду справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи по суті, на суддю не покладається обовязок здобувати докази винуватості водіїв. Суддя приймає рішення після оцінки всіх здобутих доказів в сукупності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, у відповідності до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи вище проведений аналіз доказів, суд вважає звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП таким, що не знайшло свого підтвердження в суді.

Враховуючи все викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, п.1 ст.247, 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суду Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя