ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/4817/9/18 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.185-13 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Воробіївка, Білогірського району Хмельницької області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, працюючої начальником Тернопільської митниці ДФС, радника податкової та митної справи 1 рангу, за участю особи, притягнутої до адмінвідповідальності,- ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-13 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 4 250 гривень, а також стягнуто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. в дохід держави.

Як вбачається зі змісту даної постанови, ОСОБА_1, займаючи посаду начальника Тернопільської митниці ДФС, будучи ознайомленою із положеннями ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» та всупереч їх вимог не виконала законних вимог посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягали у ненаданні Національному антикорупційному бюро інформації на запит його посадових осіб, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-13 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, у зв"язку з тим, що вона є незаконною та необґрунтованою.

Зокрема зазначає, що на запит Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України за вихідним № 21-186/24568 від 21 червня 2018 року начальником Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1 надано відповідь за вихідним № 3338/9/19-70-10 від 02 липня 2018 року про неможливість надання інформації з обґрунтуванням причин, як це передбачено абзацом 2 пункту 3 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України». Вказує, що обґрунтування відмови полягало в тому, що згідно частини 2 статті 452 Митного кодексу України інформація щодо експортно-імпортних операцій конкретних суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності може надаватися лише органам досудового розслідування у зв'язку із здійсненням ними кримінального провадження, а також за письмовими вмотивованими запитами - державному уповноваженому Антимонопольного комітету України та голові територіального відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з розслідуванням ними антиконкурентних узгоджених дій.

Вказує, у визначений абзацом 2 пункту 3 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» спосіб, керуючись приписами частини 2 статті 452 Митного кодексу України, Тернопільська митниця ДФС листом за підписом начальника ОСОБА_1 обґрунтувала причини відмови, що полягають у правовій забороні надання затребуваної інформації Національним антикорупційним бюро України без зазначення у відповідному запиті номера кримінального провадження за даними Єдиного реєстру досудових розслідувань в рамках реалізації завдань якого затребується інформація з обмеженим доступом.

Як зазначає апелянт, начальником митниці ОСОБА_1 було доведено до відома Львівське територіальне управління Національного антикорупційного бюро України про готовність надати затребувану інформацію за умови дотримання вимог статті 452 Митного кодексу України, а саме вказати в рамках якого кримінального провадження здійснюється збір затребуваної інформації.

Крім того вказує, що відсутність в запиті Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України за вихідним № 21-186/24568 від 21 червня 2018 року посилання, в рамках якого кримінального провадження затребується інформація щодо експортно-імпортних операцій конкретних суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, стало причиною правової неможливості для Тернопільської митниці ДФС надати таку інформацію. Відсутність юридичної можливості виконати законну вимогу посадових осіб Національного антикорупційного бюро України виключає обставини як обов'язкову ознаку об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що проявляється у формі бездіяльності по ненаданню інформації Національному антикорупційному бюро України на запит його посадових осіб. В свою чергу, ненадання інформації за таких обставин є правомірним, а об'єктивна сторона адміністративного правопорушення відсутня в цілому. Відсутність об'єктивної сторони констатує відсутність складу адміністративного правопорушення, що виключає підстави притягнення до адміністративної відповідальності.

Також звертає увагу на те, що норма пункту 3 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» вступає в конкуренцію з приписами норми частини 2 статті 452 Митного кодексу України в частині юридичного обов'язку митних органів надавати інформацію на запит посадових осіб Національного антикорупційного бюро України про експортно-імпортні операції конкретних суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності на виконання обов'язків, передбачених статтею 16 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» не у зв'язку із здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні. Для митних органів норма частини 2 статті 452 Митного кодексу України є спеціальною і має перевагу в застосуванні по відношенню до загальної норми пункту 3 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», якою передбачається обов'язок ширшого кола суб'єктів надавати інформацію, ширшу за змістом. За таких обставин, керуючись приписами абзацу 2 пункту 3 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», з врахуванням положень частини 2 статті 452 Митного кодексу України, в начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1, на думку захисника, виключається як інтелектуальний, так і вольовий момент умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, для якого дана форма вини є обов'язковою.

Стверджує, що ОСОБА_1 не могла усвідомлювати протиправний характер ненадання інформації, так як не надала інформацію про експортно-імпортні операції конкретних суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності без посилання в запиті на кримінальне провадження, - правомірно. Так само як і не передбачала і не бажала шкідливих наслідків для визначених суспільних відносин в сфері державного управління, адже повідомила своїм листом Львівське територіальне управління Національного антикорупційного бюро України про готовність до співпраці і надання всієї необхідної інформації за умови виконання вимог частини 2 статті 452 Митного кодексу України: вказати в запиті, в рамках якого кримінального провадження затребується інформація.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, перевіривши доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим детективом Національного бюро Першого відділу детективів Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України Кардашевським Ю.Р. відносно начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1 складено протокол про адмінправопорушення від 24.07.2018 року №0441-202-28774 за ч.1 ст.185-13, у зв"язку з невиконанням нею законних вимог посадових осіб Національного антикорупційного бюро України.

Згідно змісту даного протоколу, 21.06.2018 р. на адресу начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1 Львівським територіальним управлінням Національного антикорупційного бюро України за підписом його директора ОСОБА_4, з метою виконання обов'язків, передбачених ст. 16 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», в порядку п.3 ч.1 ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», скеровано письмовий запит за вихідним номером №21-186/24568 від 21.06.2018 із вимогою в наданні у встановлений законом строк інформації стосовно суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, акредитованих у Тернопільській митниці ДФС, якими у період із 01.07.2017 по 20.06.2018 роки здійснювались операції з ввезення на митну територію України транспортних засобів, номерних вузлів та агрегатів, запчастин та комплектуючих до них, класифікованих за товарними позиціями 8701-8704, 8707-8708 УКТ ЗЕД, із зазначенням номерів митних декларацій, дати початку та завершення митною оформлення, відомостей стосовно відправника, одержувача, декларанта, перевізника, сторін зовнішньоекономічного договору (контракту), марки, року випуску, номеру кузова, іншої ідентифікуючої інформації про імпортовані транспортні засоби, номерні вузли та агрегати, запчастини та комплектуючі до них, митної вартості тощо.

02.07.2018 року листом начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1, який надійшов на адресу Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України 10.07.2018 року у наданні запитуваної інформації на вищевказаний письмовий запит Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України №21-186/24568 від 21.06.2018 р. відмовлено.

У своєму листі начальник Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1 зазначила, що згідно ст.11 Митного кодексу України інформація, що стосується державної митної справи, не може розголошуватись без дозволу суб'єкта, осіб чи органу, що таку інформацію надав, передаватись третім особам, у тому числі органам державної влади, крім випадків, передбачених Митним кодексом України та іншими законами України, а також використовується із врахуванням обмежень, передбачених для інформації і обмеженим доступом.

Також, у даному листі начальник Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1 вказала, що запитувана інформація може бути надана у випадку проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях або за мотивованими запитами державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку із розслідуванням антиконкурентних узгоджених дій, що визначено ч.2 ст.452 Митного кодексу України.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.185-13 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» ОСОБА_1, як начальник Тернопільської митниці ДФС, якій було скеровано лист посадових осіб НАБУ про надання затребуваної інформації, була зобов"язана таку інформацію надати.

Разом з тим, аналізуючи матеріали справи про адмінправопорушення та прийняте судом першої інстанції рішення, приходжу до висновку, що місцевий суд під час розгляду справи не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв"язку з чим його висновок про порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 ст.185-13 КУпАП є необґрунтованим.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», Національному бюро та його працівникам для виконання покладених на них обов'язків надається право витребувати за рішенням керівника структурного підрозділу Національного бюро та одержувати в установленому законом порядку у вказаному в запиті вигляді та формі від інших правоохоронних та державних органів, органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для виконання обов'язків Національного бюро, у тому числі відомості про майно, доходи, видатки, фінансові зобов'язання осіб, які ними декларуються у встановленому законом порядку, відомості про використання коштів Державного бюджету України, розпорядження державним або комунальним майном.

При цьому, положення вказаної норми слід розглядати в сукупності з приписами ст.ст. 1, 16 вказаного Закону, якими визначені завдання діяльності та обов'язки Національного бюро.

Завданнями Національного бюро згідно ст. 1 Закону є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.

Обов'язки Національного бюро прямо визначені в ст. 16 Закону. Так, Національне бюро здійснює оперативно-розшукові заходи з метою попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також в оперативно-розшукових справах, витребуваних від інших правоохоронних органів; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проводить досудове розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом; вживає заходів щодо розшуку та арешту коштів та іншого майна, які можуть бути предметом конфіскації або спеціальної конфіскації у кримінальних правопорушеннях, віднесених до підслідності Національного бюро, здійснює діяльність щодо зберігання коштів та іншого майна, на яке накладено арешт; взаємодіє з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб'єктами для виконання своїх обов'язків; здійснює інформаційно-аналітичну роботу з метою виявлення та усунення причин і умов, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Національного бюро; забезпечує особисту безпеку працівників Національного бюро та інших визначених законом осіб, захист від протиправних посягань на осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, у підслідних йому кримінальних правопорушеннях; забезпечує на умовах конфіденційності та добровільності співпрацю з особами, які повідомляють про корупційні правопорушення; звітує про свою діяльність у порядку, визначеному цим Законом, та інформує суспільство про результати своєї роботи; здійснює міжнародне співробітництво у межах своєї компетенції відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України.

Виходячи із системного аналізу наведених правових норм, положення п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» щодо витребування інформації стосовно суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, акредитованих у Тернопільській митниці ДФС, якими у період із 01.07.2017 по 20.06.2018 роки здійснювались операції з ввезення на митну територію України транспортних засобів, номерних вузлів та агрегатів, запчастин та комплектуючих до них, класифікованих за товарними позиціями 8701-8704, 8707-8708 УКТ ЗЕД, із зазначенням номерів митних декларацій, дати початку та завершення митною оформлення, відомостей стосовно відправника, одержувача, декларанта, перевізника, сторін зовнішньоекономічного договору (контракту), марки, року випуску, номеру кузова, іншої ідентифікуючої інформації про імпортовані транспортні засоби, номерні вузли та агрегати, запчастини та комплектуючі до них, митної вартості тощо, можуть бути застосовані Національним бюро виключно в межах здійснення оперативно-розшукових заходів та/або досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, запит Національного бюро був направлений до Тернопільської митниці ДФС у зв'язку з необхідністю виконання обов"язків, передбачених вищенаведеною статтею 16 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України».

Такого роду повідомлення можуть бути предметом дослідження виключно шляхом проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу відповідного кримінального правопорушення, з дотриманням вимог ст. 93 КПК України або оперативно-розшукової діяльності.

Разом з тим, Національним бюро при направленні запиту до Тернопільської митниці ДФС також не надано доказів існування відповідного рішення, прийнятого у встановленому законом порядку, про надання дозволу на проведення оперативно-розшукової діяльності чи існування кримінальногго провадження.

Враховуючи, що дії по витребуванню Національним бюро інформації про встановлення можливої попередньої змови між службовими особами суб"єктів ЗЕД - автоімпортерів та службовими особами Тернопільської митниці ДФС щодо використання під час процедур митного оформлення ввезення автотранспорту, номерних вузлів та агрегатів, а також запчастин та коплектуючих до транспортних засобів завідомо підроблених документів про фактурну/митну вартість зазначених імпортних товарів, вчинялись Національним бюро поза межами здійснення оперативно-розшукових заходів та/або досудового розслідування кримінальних правопорушень, у ОСОБА_1, як начальника Тернопільської митниці ДФС, не виникло обов'язку надавати відповідь на запит від 21.06.2018 року № 21-186/24568.

В доповнення до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 липня 2018 року №0441-202/28774 головного підрозділу детективів НАБУ відносно ОСОБА_1 за ст.185-13 КУпАП долучено наукову позицію Львівського національного університету ім. Івана Франка з приводу застосування п.3 ч.1 ст.17 ЗУ "Про Національне антикорупційне бюро України" за підписом декана юридичного факультету ЛНУ ім. Івана Франка проф. ОСОБА_5 та висновок кафедри кримінально-правових дисциплін щодо застосування окремих положень ЗУ "Про Національне антикорупційне бюро України".

З першого висновку, зокрема, вбачається, що обмеження передбаченого п.3 ч.1 ст.17 закону права Національного бюро виконанням виключно двох обов"язків Національного бюро, а саме здійснення оперативно-розшукових заходів та досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, є надуманим та безпідставним.

З наведеного тексту вбачається, що науковці, що складали даний висновок, не згідні з обмеженням прав НАБУ саме здійсненням оперативно-розшукових заходів та досудового розслідування, відповідно, відмова суб'єктів, яким направлені запити, на їхню думку є неправомірною.

В той же час, оскільки закон, а саме ст.452 МК України, а також ст.ст. 16, 17 Закону "Про Національне антикорупційне бюро України" носить імперативний характер, у посадової особи відсутнє право вибору варіантів своєї поведінки, а вона повинна діяти в межах закону, що нею - ОСОБА_1 - і було зроблено.

Відповідно до ст.ст. 9-11 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, притягнутою до адміністративної відповідальності може бути лише особа, винна у скоєнні адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, враховуючи встановлені судом обставини, відсутність підстав для направлення запиту детективами НАБУ, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-13 КУпАП.

При цьому, зважаючи на принцип змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов"язок довести вказані обставини покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-13 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-13 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис