Провадження №3/592/1687/18

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Корольова Г.Ю., за участю секретаря Клюшник В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 09.12.2010 року, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Сумській області, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №271/2018 від 02 серпня 2018 ОСОБА_1 як головний державний ревізор інспектор відділу інформацйійно-аналітичної роботи юридичного управління ГУ ДФС у Сумській облсті притягується до адміністративної відповідальності за те, що порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, хоча, як субєкт декларування, у разі суттєвої зміни у майновому стані, отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зобовязана повідомити письмово про це Національне агентство.

Так, ОСОБА_1 28.12.2017 набула право власності на обєкт житлової нерухомості квартиру площею 81,9 кв.м, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 та здійснила електронне декларування у щорічній декларації за 2017 рік та повідомила, що набула право власності на обєкт житлової нерухомості квартири, вартість якої склала 150 996,00 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, що є суттєвою зміною у майновому стані, про яке не повідомила у десятиденний термін НАЗК, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Зазначають, що відповідно до наказу Головного управління Міндоходів у Сумській області від 04.02.2014 №34-0 ОСОБА_1 працює на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу інформаційно-аналітичної роботи юридичного управління та має спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи 2 (другого) рангу". Зазначена посада відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» відноситься до посад державної служби категорії «В». Присягу державного службовця ОСОБА_1 прийнято 25.12.2016 року.

Мотивують обставини, крім наведеного і тим, що відповідно за данними «Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» повідомлення про суттєві зміни ОСОБА_1 щодо набуття права на майно, а саме обєкт житлової нерухомості квартири, вартість якої склала 150 996,00 грн. відсутні відомості про внесення у 10-дений термін після укладення договору дарування від 28.12.2017 року і як наслідок, вважають допущення порушення ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» і призвело до того, що зазначена інформація не внесена до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме яке полягало у не повідомленні ОСОБА_1 Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, просила закрити адміністративний матеріал складений відносно неї за ч.2 ст.172-6 КУпАП. Звертає увагу, що ніякої діяльності, пов*язаної з корупцією та корупційними діями вона не вчиняла, а тому і відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності. Не заперечувала, що її матір уклала договір дарування квартири 28 грудня 2017 року на її імя, але у грудні 2017 року змушена була переїхати на іншу зйомну квартиру, де був відсутній інтернет і не мала фізичної можливості доступу до сайну НАЗК з дня подачі повідомлення про зміну майнового стану, дитина хворіла і залишити дитину не було з ким. У цей період вона перебувала у відпустки по догляду за дитиною, і начинаючи з січня 2018 року намагалася відправити повідомлення, але не змогла зайти до свого кабінету. Умислу на приховування інформації про отриману у дар квартири не було, про що свідчить подачи щорічної декларації за 2017 рік, де відобразила про обдароване майно, яку також ледве подала через непрацюючу систему, направивши декілька запитів до сайту НАЗК. У звязку з перебуванням спочатку на лікарняному, а потім у відпустку по догляду за дитиною, не була на навчаннях, на яких повідомлялось про порядок подачі декларацій та про внесення змін до законодавства щодо подання повідомлення про зміну майнового стану.

Прокурор у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши та дослідивши у судовому засіданні адміністративні матеріали, були встановлені обставини, які дають підстави дійти таких висновків:

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП є своєчасне, всебічне і об*єктивне з*ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушень, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законів. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до наказу Головного управління Міндоходів у Сумській області від 04.02.2014 №34-О ОСОБА_1 працює на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу інформаційно-аналітичної роботи юридичного управління.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2017 року оперуповноваженим Управління захисту економіки Національної поліції України лейтенантом поліції ОСОБА_2 був складений протокол №271/2018 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за те, що остання, перебуваючи на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу інформаційно-аналітичної роботи юридичного управління, має спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи 2 (другого) рангу". Зазначена посада відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» відноситься до посад державної служби категорії «В». Присягу державного службовця ОСОБА_1 прийнято 25.12.2016 року. Відповідно до п.п.»в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, у порушення вимог ч.2 ст.52 Закону: і згідно протоколу №271/2018 18.12.2017 року набула право власності на обєкт житлової нерухомості квартиру площею 81,9 кв.м, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, підставою виникнення права власності є договір дарування, серія та номер:3899, виданий 28.12.2017, виданик: ОСОБА_3 приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу вартістю 150 996,00 грн., що є суттєвою зміною у майновому стані, про яке не повідомила у десятиденний термін НАЗК.

На думку оперупоноваженого Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Однак такі висновки не ґрунтуються ані на матеріалах справи, ані на вимогах діючого законодавства, а тому з ними погодитись не можливо.

Статтею 172-6 ч.2 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В примітці до ст.172-6 КУпАП вказано, що суб*єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов*язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 є суб*єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов*язаного з корупцією, зігдно підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб*єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно договору дарування від 28.12.2017 року ОСОБА_4, яка є рідною матірю ОСОБА_1 уклала договір дарування квартири у власність безоплатно, вартість квартири оцінено у 150 996,00 грн.

Вищенаведений доказ в повному обсязі є співмірним вимогам ст. 328 ЦК України, де передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким чином, ОСОБА_1, набувши 28.12.2017 року право власності і ставши власником означеної вище квартири, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017р., мала повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у її майновому стані, але як вбачається наказу ГУ ДФС у Сумській області від 23.11.2017 №396-в ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.11.2016 по 27.09.2019 року.

Згідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, яка діяла на час інкримінованого правопорушення у вересні 2017 року) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб»єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб*єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов»язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З матеріалів досліджених в судовому засіданні вбачається і у судовому засіданні означені матеріали є одним з доказів, а саме: запит Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Сумській області; договір дарування квартири від 28 грудня 2017 року; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року (заява №10519/83, п. п. 29, 30), тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого. Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має містити опис обставин, установлених під час розгляду справи на достатніх і незаперечливих доказах.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - ОСОБА_4), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Згідно з роз»ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» предметом правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціям. Суб»єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 1 Закону України Про запобігання корупції визначено, що правопорушення, пов*язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, з яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов»язковим елементом об»єктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Суб»єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд, звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обгрунтувань з посиланням на докази щодо підтвердження суб»єктивної сторони даного правопорушення відносно ОСОБА_1, тобто не встановлена і не доведена вина останньої у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого їй правопорушення, а також час та місце його вчинення. Як вбачається з матеріалів справи і також пояснень ОСОБА_1, що у неї відсутній умисел на невнесення відомостей про суттєві зміни, у неї були поважні причини наявність народженої дитини, яку ні з ким було залишити, відсутність інтернету на зйомної квартирі, і внесення даних відомостей до щорічної декларації за 2017 рік.

Зокрема, повідомлення в порядку ст. 45 Закону України Про запобігання корупції, шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і не повідомлення в порядку ст. 52 цього Закону, шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані суб*єкта декларування виключають наявність вини у формі умислу у вчиненні зазначених дій, а відтак і наявності суб*єктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який полягав у посяганні на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При з*ясованих в засіданні обставин, досліджених в сукупності доказів, суд приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов*язане з корупцією відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15. 212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (ст.38 КУпАП), дата виявлення 27.07.2018 року, що вбачається із запитів до Державної фіскальної служдби України Головного управління ДФС у Сумській області, а тому і строк притягнення до адміністративної відповідальності сплив.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6, 7 ст. 126 Конституції України, ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції, ст.ст. 7, 9, 10, 11, ч. 2 ст. 172-6, ст.ст.247,283-285,287Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв*язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

За змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова