АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/1763/18 Суддя 1-ї інстанції: Буркеєва І.А.
Провадження № 33/790/472/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката Прібиткової Олени Василівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою захисника Прібиткової О.В. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом першої інстанції, 08.02.2018 року о 05-10 ОСОБА_2, керуював автомобілем «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_1, в м. Харкові по Московському проспекту, 94/5 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння був проведений із застосуванням алкотестеру «Драгер-6820 ARНК-0043» в установленому законом порядку в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням захисник ОСОБА_2 - адвокат Прибіткова О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 20.04.2018 року скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вказує, що окрім наявних в матеріалах справи доказів, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, матеріали справи не містять самих пояснень ОСОБА_2 а також пояснень ОСОБА_5, який був свідком подій, що свідчить про неповне зібрання доказів працівниками поліції.

Зазначає, що відповідно до положень ч. 7 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вона самостійно опитала ОСОБА_2 і ОСОБА_5 та долучила їх пояснення, але вони не були взяті до уваги суддею суду першої інстанції.

Вважає, що працівники поліції діяли в супереч вимог закону, здійснювали неправомірні дії, а саме не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом.

Також вказує, що пояснення свідків на її думку не узгоджуються з протоколом та актом огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також не вказують конкретних ознак сп'яніння, які були наявні у ОСОБА_2, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів.

Зазначає, що газоаналізатор «Драгер-алкотест 6820» за допомогою якого було праведно огляд на стан алкогольного сп'яніння не являється медичним пристроєм, рекомендованим МОЗ України, і також вказує, що оскільки ОСОБА_2 на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не отримував посвідчення водія, він, на її думку, не є суб'єктом цього правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Прібиткової О.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом при перегляді справи не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог апелянта апеляційний суд виходить з того, що згідно дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису з нагрудних камер поліцейських було встановлено, що працівниками поліції було зупинено автомобіль НОМЕР_2, під керуванням саме ОСОБА_2 На питання працівників поліції, чи вживав ОСОБА_2 спиртні напої, останній повідомив, що так але він не був водієм. Разом з тим таке твердження повністю спростовується змістом вказаного відеозапису. При цьому ОСОБА_2 в присутності двох свідків пройшов за допомогою технічного засобу, результат якого встановив вміст алкоголю у видихуваному повітрі 1.29 проміле, і незгоду з результатом цього огляду ОСОБА_2 не висловлював.

Посилання захисника, що ОСОБА_2 було запропоновано залишити свій підпис в акті огляду ніби то до проведення цього огляду апеляційний суд відхиляє, оскільки на відеозаписі не зафіксовано такого фату. Дійсно працівники поліції пропонують ОСОБА_2 залишити підпис у якомусь документі, але не встановлено, в якому саме.

Відхиляє апеляційний суд і посилання захисника, що ОСОБА_2 працівниками поліції не було роз'яснено причину зупинки, та ніби то не роз'яснено прав, оскільки це не спростовує встановленню факту керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, і може бути лише приводом для службової перевірки правомірності дій працівників поліції.

Також, посилання апелянта, що Drager Alcotest 6820 не є медичним пристроєм, рекомендованим МОЗ України та Держспоживстандартом, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки.

Газоаналізатор Drager Safety AG&Co. KGaA, до яких належить і Drager Alcotest 6810 та Drager Alcotest 6820, включені до вказаного переліку.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG&Co. KGaA до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 6820, який використовується патрульною поліцією, та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, де міжповірочний інтервал для такої вимірювальної техніки складає 1 рік згідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747.

Окрім того, згідно до наказу Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&Co. KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Суд критично також розцінює зміст письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які були надані захисником до суду першої інстанції (а.с. 30-32), оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі, та крім того свідок ОСОБА_5 перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_2

Відхиляє суд посилання захисника, що письмові пояснення свідка ОСОБА_6 (а.с.6) не можна брати до уваги через те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано номер квартири, де він проживає, а у письмових пояснення цей номер зазначено, оскільки лише такий факт не може свідчити про необґрунтованість пояснень цієї особи.

Щодо твердження про те, що ОСОБА_2 не може бути суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП оскільки він не мав посвідчення водія, апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано дано оцінку його безпідставності з посиланням на практику Європейського суду з прав людини. Крім того, диспозиція ст. 130 КУпАП не передбачає, що суб'єктом цього правопорушення може бути лише особа, яка має посвідчення водія, а позбавлення права керування транспортним засобом є, згідно санкції цієї статті, обов'язковим додатковим стягненням, і може застосовуватись до осіб, які не отримували посвідчення водія для унеможливлення протягом певного періоду часу, отримавши їх після накладення судом такого стягнення, здійснювати керування транспортним засобом.

Безпідставним вважає апеляційний суд посилання, що ОСОБА_2 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки згідно рапорту Чушенка С.В., ОСОБА_2 зачинивши автомобіль поїхав до дому на таксі, і ці обставини, в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник не спростували.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наведеними вище доказами, а також протоколом про адміністративне правопорушення від 08.02.2018 року серії БД № 151535, чековою роздруківкою Drager Alcotest 6820, актом огляду з підписом ОСОБА_2 про йорго згоду з результатом, поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6, рапортом інспектора поліції Чушенка С.В.

Цим доказам на думку апеляційного суду суддею суду першої інстанції було надано повну та належну оцінку, та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Прібиткової Олени Василівни залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик