АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/317/18 Справа № 711/2069/18 Головуючий по 1 інстанції Угорчук В. В.
Категорія:ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2018 р. . м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., з участю прокурора Лисика М.А., Криворучка Р.О., правопорушника ОСОБА_3, розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.04.2018 р. відносно ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.04.2018 р.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Черкаси, громадянин України, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимий, учасник АТО, інвалід армії 2 групи безстроково, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Відповідно до даної постанови, він, із 07.11.2015 р. по 27.01.2017 р. перебував на посаді поліцейського Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області і у відповідності до п.п. «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, порушив вимоги вказаного Закону, а саме, без поважних причин несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення звільненням за формою, що визначається Національним агентством, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_4 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та закриття провадження по справі.

При цьому вказує, що при винесенні постанови судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, не надано належної оцінки особи правопорушника, внаслідок чого постанова є незаконною та необґрунтованою.

Також, зазначає, що судом не встановлено об'єктивну причину пропуску ним строку на подачу електронної декларації, але він добровільно усунув ненавмисно допущене порушення та подав електронну декларацію.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши думку прокурора. про законність та обґрунтованість постанови місцевого суду, пояснення ОСОБА_3, в підтримку поданої апеляції, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_4, із 07.11.2015 р. по 27.01.2017 р. перебував на посаді поліцейського Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області і у відповідності до п.п. «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, порушив вимоги вказаного Закону, а саме, без поважних причин несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення звільненням за формою, що визначається Національним агентством, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вважаю, що зазначена постанова судді в цій частині є законною та обґрунтованою.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджений матеріалами справи, зокрема:

- протоколом № 4 про адміністративне правопорушення від 16.03.2018 р. (а.с. 2-8);

- копією витягу з наказу від 07.11.2015 р. № 1 о/с (а.с. 32);

- копією витягу з наказу від 27.01.2017 р. № 49 о/с (а.с. 33);

- даними розписки ОСОБА_3 з якої видно, що він 27.01.2017 р. при звільненні ознайомлений з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції» щодо подачі декларації при звільненні (а.с. 34).

Що стосується посилань ОСОБА_3 на те, що він добровільно усунув ненавмисно допущене порушення з приводу строку подачі електронної декларації, то вказане спростовується нормами чинного законодавства, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 розділу ІІ роз'яснення Національного агентства з питань запобігання корупції про порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Доводи апеляції про те, що пропущений строк притягнення до адміністративної відповідальності, є необґрунтованими. Так, з матеріалів справи вбачається, що вчинене ОСОБА_4 правопорушення було виявлено в лютому 2018 року, а притягнутий він до адміністративної відповідальності 04.04.2018 р.

Вважаю, що суддя першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а постанова місцевого суду без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.04.2018 р., якою ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, - без задоволення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок