Справа № 461/8060/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/783/1562/17 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст. 472 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді - Белени А.В.,

з участю :

представників митниці - Квика В.М., Зирянова О.Ю.,

представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності

- адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4, на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2017 року відносно ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил - 38312,10 гривень.

Конфісковано в дохід держави 710 штук колготок жіночих, вилучені згідно протоколу №4889/20900/17 від 19.09.2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 774,58 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь держави в особі ДСА України 320,00 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, 19.09.2017 року близько 23 годин 00 хвилин, громадянин України ОСОБА_4 транспортним засобом марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1, в якості водія, прямував з Республіки Польща в Україну через п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС. В ході проведення митного контролю даного транспортного засобу в боксі поглибленого огляду, у салоні автомобіля було виявлено незадекларований товар, а саме: 710 штук колготок жіночих.

На дану постанову подав апеляційну скаргу ОСОБА_4, який просить скасувати вищевказану постанову, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вважає висновок суду першої інстанції помилковим та необгрунтованим, а саму постанову необ'єктивною, невмотивованою, незаконною, безпідставною.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без нього, оскільки його належним чином не було повідомлено, а тому він був позбавлений можливості надати свої пояснення по суті. Наміру перевозити товар з поданням неправдивих відомостей не мав, висновки викладені в протоколі суперечать наявним в матеріалах справи документам.

Апелянт наголошує, що вартість товару, згідно фактури отриманої від продавця, становить 495 євро, а відповідно до вимог ст.374 Митного кодексу України громадяни мають право ввезення на митну територію України товаруна суму, яка не перевищує 500 євро.

Заслухавши представника апелянта адвоката ОСОБА_3, яка просила задоволити апеляційну скаргу мотивуючи тим, що ОСОБА_4 віз для власних потреб товар вартістю до 500 євро, міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляцію без задоволення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.489 МК України суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з постанови судді першої інстанції, ці вимоги закону були виконані. Суддя, визнавши ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, належним чином мотивував своє рішення з цього приводу із зазначенням доказів, якими підтверджується дане адміністративне правопорушення, а саме протоколом про порушення митних правил № 4889/20900/17 від 19.09.2017 року, який ОСОБА_4 підписав; митною декларацією ОСОБА_4,заповненою власноруч, висновком експерта №127 від 30.10.2017 року про вартість переміщеного товару.

До апеляційної скарги ОСОБА_4 долучив ксерокопію фактури на товар на польській мові з вказанням суми товару в польських злотих, тобто подав документ, який не підтверджує те, що вартість товару перевезеного ним через митний кордон 19.09.2017 року відповідає еквіваленту 500 євро і представник апелянта не змогла пояснити чому ОСОБА_4 маючи на руках документ, фактуру на товар виписану на його прізвище та придбаний ним 15.09.2017 року, не спромігся подати представникам митниці або суду першої інстанції для підтвердження вартості перевезеного через митний кордон товару.

Як вбачається з матеріалів справи фактуру на товар в кількості 710 шт. ОСОБА_4 при перетині кордону не надав представникам митниці, для підтвердження законності ввезення в Україну вилученого товару, натомість в митній декларації ОСОБА_4 власноруч вписав що ввозить особисті речі в кількості 1 шт.

В суді апеляційної інстанції знайшло своє підтвердження покликання апелянта про те, розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без його участі і він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак знаючи, що 19.09.2017 року відносно нього складний протокол про порушення митних правил та маючи на руках документ, що підтверджує вартість ввезеного товару, апелянт нічого не зробив для підтвердження своїх прав на вилучений товар.

За змістом ст.472 МК України обов'язок по декларуванню точних та достовірних відомостей товару, тобто заявлення точних та достовірних відомостей про цей товар, покладається на особу незалежно від того, чи являється вона власником або перевізником товару при переміщенні через митний кордон України.

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою є надуманими та не приймаються до уваги.

За наведених підстав вважаю, що суддя першої інстанції дійшов до законного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

З огляду на викладене, знаходячи постанову судді законною, не вбачаю підстав для її скасування, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП України, ст. 530 МК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.