Номер провадження 3/754/4457/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого у АДРЕСА_1

за ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколах про адміністративні правопорушення від 17.09.2018 року вказано, що ОСОБА_1 11.09.2018 року о 08 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Гната Хоткевича у м. Києві, під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2.), що спричинило отримання автомобілями механічних пошкоджень, після чого місце пригоди ОСОБА_1 залишив, чим порушив п. 2.3 (б), 10.3, 2.10 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та ст. 122-4 КпАП України.

В суді ОСОБА_1 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він був викликаний до патрульної поліції, де йому повідомили, що була ДТП, де він не дотримався Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення. Але він пояснив, що в цей день жодних зіткнень з автомобілями не вчиняв, на його автомобілі відсутні пошкодження, а тому складання протоколів безпідставно. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив справу відносно нього закрити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до протоколів, складених відносно ОСОБА_1, він порушив ПДР, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Мітсубісі, з місця зіткнення зник, що і стало і подальшому підставою для складання вказаних протоколів.

Згідно із поясненнями ОСОБА_1, які повністю узгоджуються з письмовими матеріалами справи, зокрема, схемою ДТП, протоколом огляду транспортного засобу, фотокартками, поясненнями водія, він правопорушень, що могли призвести до зіткнення автомобілів, не вчиняв, будь-які пошкодження на його автомобілі відсутні.

Так, відповідно до схеми ДТП, що була складена 11.09.2018 року, зазначено лише про пошкодження на автомобілі Мітсубісі, зокрема, пошкодження ЛФП заднього бамперу, при цьому огляд автомобіля Шевролет працівниками патрульної поліції взагалі не проводився.

Також слід зазначити, що з описаних в схемі ДТП пошкоджень автомобіля Мітсубісі та доданих до протоколу письмових доказів не випливає переконливий висновок про те, що між вказаними транспортними засобами відбулося зіткнення, а також те, що саме з вини водія ОСОБА_1 сталося дане зіткнення.

Тим більше, що факт ДТП був зафіксований 11.09.2018 року, а протокол відносно ОСОБА_1 складений 17.09.2018 року, а за цей час огляд автомобіля Шевролет так і не був проведений.

Слід зазначити про те, що крім пояснень водія ОСОБА_2, який у даному випадку є заінтересованою особою, факт причетності водія ОСОБА_1 до завдання автомобілю Мітсубісі механічних пошкоджень жодними належними доказами не підтверджується.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 17.09.2017 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вимоги діючого законодавства, а також те, що відповідно до вимог КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень п. 2.3 (б), 10.3 та п. 2.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ст. 122-4 КпАП України, а тому провадження в справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв"язку з відсутністю у діях водія складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ст. 122-4 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська