Справа №: 706/280/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 рокум.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчук М.П. при секретарі Пізняк Т.В., за участі прокурора Савченка В.В., Микитаса К.М., розглянувши в залі суду м.Христинівка матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює виконуючий обовязків директора Української інспекції по контролю якості торфяної продукції і палевних брикетів «Укрінспаливо», проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. за ч.1ст.172-6КУАП,-

встановив:

03.07.2017 року до Христинівського районного суду Черкаської області від Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1, за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Як видно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № ГП 507772 складеного 16 лютого 2018 року, ОСОБА_1, обіймаючи посаду виконуючого обовязки директора Української інспекції по контролю якості торфяної продукції і палевних брикетів «Укрінспаливо», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, п. 2 ч. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Будучи присутнім у судовому засіданні ОСОБА_1, своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнав. Пояснив, що не мав наміру приховати чи спотворити інформацію про свої та своєї родини доходи, електронну декларацію за 2016 рік заповнив вчасно, однак відправити її ж вчасно не зміг у зв'язку з тим, що Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не працював, хоча він намагався відправити електронну декларацію в різний період доби, навіть вночі. Також зазначив, що звертався за сторонньою допомогою з метою відправлення декларації до Реєстру, з його боку мали також місце спроби відправити декларацію з різних комп'ютерів, однак всі його спроби вчасно подати електронну декларацію за 2016 рік виявилися марними, йому вдалося відправити декларацію до реєстру лише 29.05.2017 року. Просив закрити провадження за складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАПу зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор підтримав складений протокол, однак зазначив, що за даними наданого НАЗК додатку послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1, та він дійсно не мав умислу на несвоєчасне подання декларації, а таке порушення мало місце виключно у зв'язку з перебоями у роботі інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Заслухавши думку особи відносно якої складено протокол, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Так, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння. Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на та, що ОСОБА_1, не мав прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки останній за даними наданого НАЗК додатку послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1, дійсно намагався значну кількість разів, в різні дні, в різний період доби, подати електронну декларацію за 2016 рік, однак вчасно не подав електронну декларацію за 2016 рік через неналежне функціонування системи Реєстру, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Прокурора, як особу, яка могла оскаржити постанову судді у справі про адміністративне правопорушення, було виключено із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження у 2014 році (зміни до ч. 2 статті 294 КУпАП було внесено Законом «Про прокуратуру» від 14.10.2014).

Отже, прокурор до цього кола суб'єктів не входить.

За змістом ст.ст.7,287 КУпАП прокурор має право на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ч.5ст.7 цього Кодексу, а саме коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Стаття 250 КУпАПпередбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов'язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Однак, за правопорушення, пов'язані з корупцією, він не застосовується.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, йдеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена, на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови в апеляційний суд Черкаської області.

Суддя ОСОБА_2