КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/117/2018 Постанова винесена суддею Білоцерківцем О.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лебедин Шполянського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосовано до нього за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто зі ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн.40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 02 лютого 2018 року о 08 год. 05 хв. в м. Києві, на бул. Лесі Українки, 25/1, керуючи автомобілем марки «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_2, у стані алкогольного сп'яніння (огляд проводився за допомогою приладу «Драгер»), чим порушив п.2.9(а) ПДР України, також порушив п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року ОСОБА_2 поновлено строк апеляційного оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин справи та правильності висновків про доведеність його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважаючи при цьому незаконним його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить скасувати судове рішення в частині визнання винним та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і справу в цій частині закрити за відсутності в його діях складу цього правопорушення.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції, розглянувши справу у його відсутність, порушив його процесуальні права, а докази у справі, зокрема ті, які стосуються обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідив неповно, однобічно, без належної правової оцінки. Суд не врахував, як стверджує апелянт, що з результатами проведеного поліцейським на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest - 6820» огляду на стан сп'яніння, він не погодився, про що особисто зазначив в акті огляду, але поліцейські не запропонували йому проведення огляду у медичному закладі, чим порушили вимоги ст. 266 КУпАП, а тому результати огляду відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними. Інших доказів на підтвердження факту його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння в справі немає, алкогольних напоїв він в день ДТП та напередодні не вживав.

Звертає увагу апелянт також на те, що свідки огляду на стан сп'яніння в суді не допитувались. В матеріалах провадження відсутні їх письмові пояснення щодо конкретних обставин огляду, а з фрагменту відеозапису, долученого до протоколу поліцейським, видно як свідки ставили свій підпис у незаповненому акті огляду, при тому що вся процедура огляду від його початку до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення на записі відсутня.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на прохання апелянта та його доводи в суді апеляційної інстанції, висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, як такий, що ґрунтується на матеріалах справи, зокрема, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 413015 від 02 лютого 2018 року та схеми місця ДТП, а також поясненнями водіїв - учасників ДТП, не є предметом апеляційного перегляду.

До того ж при розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Що стосується висновків судді місцевого суду про доведеність винуватості

ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, тобто керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду формально послався на протокол про адміністративне правопорушення та результати огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, які між тим належним чином не перевірив, оскільки не звернув увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 413016 відсутні пояснення ОСОБА_2 по суті правопорушення та вказівка про відмову надати такі пояснення, а в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_2 зазначив про незгоду з результатами проведеного огляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що не погодився із результатом огляду на стан алкогольного сп'яніння, здійсненого поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest - 6820», про що вказав і в акті огляду,оскільки 01 та 02 лютого 2018 року алкоголь не вживав. Поліцейські йому не запропонували проведення огляду в закладі охорони здоров'я і він не здійснював будь-яких дій щодо ухилення від такого виду огляду.

Допитана в суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_4 надала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_2, зауваживши, що під час спілкування зі ОСОБА_2 ознак сп'яніння у нього не помітила, поліцейські взагалі не звернули уваги на заперечення ОСОБА_2 щодо результатів огляду.

Таким чином, доказами у справі доведено, що ОСОБА_2 не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, проте його огляд у закладі охорони здоров'я, як це передбачено ст. 266 КУпАП, не проводився.

Виходячи із положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, прихожу до висновку, що документи у цій справі, зокрема акт огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу та роздруківка даних принтера спеціального технічного приладу «Drager» є недопустимими доказами. Інших доказів, які б доводили, що ОСОБА_2 в указані в протоколі день та час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в провадженні немає.

Оскільки, викладені в протоколі, складеному за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, фактичні обставини цього правопорушення не підтверджуються доказами, постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року підлягає скасуванню в частині рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження в справі в указаній частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Враховуючи, що суддя місцевого суду під час накладення стягнення на ОСОБА_2 керувався вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП, а санкція ст. 124 КУпАП передбачає альтернативні види стягнення, вважаю за необхідне також вирішити питання про вид та розмір стягнення, яке заслуговує ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи та долучених до апеляційної скарги документів, ОСОБА_2 працює в ТОВ «Азія Груп», використовуючи при цьому власний транспортний засіб, та виключно позитивно характеризується за місцем роботи; свою вину у вчиненні правопорушення, яке в даному випадку не є грубим, визнав повністю та у вчиненому розкаявся. До того ж, порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху не потягло за собою тяжких наслідків, значних матеріальних збитків, а в справі відсутні дані про обставини, які обтяжують його відповідальність. Немає у справі і відомостей про те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з огляду на характер вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи, особу порушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, прихожу до висновку, що на ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, і таке стягнення є достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. 23 КУпАП.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладення на нього остаточного стягнення за правилами ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати.

Закрити провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу цього правопорушення.

За вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко