Справа № 592/3130/18
Провадження № 3/592/702/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Чернобай Олег Іванович, за участю секретаря судового засідання Трофименко В.О., захисника ОСОБА_1 із застосуванням технічних засобів фіксування судового провадження, що відповідає вимогам ч.6 ст.11 Закону України Про судоустрій і статус суддів, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр-на України, працюючого супервайзером компанії Борисфен-Трейдінг, проживаючого за адресою: м.Суми. АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

26.03.2018 року, о 01:35 год., в м.Суми, по вул.Металургів, 3, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що встановлено висновком Сумського наркологічного диспансеру № 1280, складеного о 02:20 год. 26.03.2018 року.

При розгляді справи ОСОБА_2 винним себе у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України не визнав і суду показав, що в ніч на 26.03.2018 року він разом із своїм другом ОСОБА_3 їхали на автомобілі Opel Kadett в напрямку Курського мікрорайону м.Суми. Проїжджаючи по вул.Горького та повернувши ліворуч на вул.Металургів автомобіль заглох. За кермом знаходився його друг ОСОБА_3, який пішов за допомогою, а він в той час сів за кермо щоб спробувати завезти автомобіль, але у нього не вийшло. В цей момент до нього підїхала патрульна поліція. Його звинуватили, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, але він казав, що за кермом сидів не він. Далі він продув ОСОБА_4 на місці і прилад показав позитивну пробу на алкоголь. Тоді він з патрульними проїхав в наркодиспансер де запропонував взяти у нього на аналізи біосередовище. Але лікар сказав щоб він спочатку продув їхній ОСОБА_4, що він і зробив. ОСОБА_4 теж показав позитивну пробу на алкоголь і лікар відмовився брати у нього біосередовище на аналізи, хоча він наполягав на цьому. Після чого на нього був складений протокол дівчиною поліцейською, яка при огляді на місці участі не брала, т.я. знаходилась в автомобілі.

Вину свою не визнає, стверджуючи, що за кермом сидів не він, а його друг ОСОБА_3.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2, його вина повністю доказується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні, за клопотанням ОСОБА_2, перед наданням ним пояснень, було переглянуте спочатку відео з боді-камер поліцейських і з якого вбачається, що відеозапис розпочався коли ОСОБА_2 та його товариш ОСОБА_3 знаходились біля автомобіля Opel Kadett. При цьому ОСОБА_2 був біля дверцят водія, а ОСОБА_3 з іншого боку автомобіля. Саме ОСОБА_2, а не ОСОБА_3 декілька разів спитав поліцейських про причини зупинки їхнього транспортного засобу і поліцейський відповів, що причиною цьому стало відсутність підсвітки заднього номеру, що вже являється порушенням правил дорожнього руху. На що ОСОБА_2 відповів, що автомобіль потрапляв в ДТП і він ще не встиг його відремонтувати.

Дані запитання та пояснення ОСОБА_2 свідчать, що їхній автомобіль був зупинений співробітниками патрульної поліції, а не вони стояли доки до них підїхали патрульні.

Далі під час спілкування, патрульний запідозрив ОСОБА_2 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і запропонував глибоко вдихнути і видихнути в його бік, щоб пересвідчитись у цьому, що ОСОБА_2 і зробив. Після чого патрульний вже з впевненістю став казати, що у ОСОБА_2 є запах алкоголю з порожнини рота і запропонував йому пройти мед огляд на стан спяніння на місці за допомогою приладу ОСОБА_4. Спочатку ОСОБА_2 не надавав ніякої відповіді, але після декількох пропозицій патрульного, ОСОБА_2 все ж таки погодився продути в ОСОБА_4.

В той момент, коли після зупинки двох свідків, патрульний готував прилад до роботи, ОСОБА_2 самовільно став уходити від місця зупинки і відійшов на значну відстань. Внаслідок чого патрульному довелось йти за ним та пропонувати повернутись назад до автомобіля.

Коли ОСОБА_2 повернувся, то патрульний запропонував йому декілька запакованих мундштуків і сказав щоб той вибрав любий. Після того, як ОСОБА_2 вибрав собі мундштук, то поліцейський надів його на ОСОБА_4 і ОСОБА_5 дихнув в прилад, який показав позитивну пробу 0,88% проміле алкоголю. Інша патрульна поліцейська ОСОБА_6 повідомила, що норма вмісту складає 0,2 проміле і ОСОБА_2 повідомив, що йому про це відомо. Далі патрульний спитав чи згоден ОСОБА_2 з результатами даного тесту, на що той сказав, що не згоден. Потім патрульний склав Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних засобів, де зазначив, про не згоду ОСОБА_2 з результатами огляду і ОСОБА_2 підписав власноручно цей акт. Після чого патрульний запропонував ОСОБА_2 у разі незгоди з результатами проїхати в наркодиспансер. На що ОСОБА_2 протягом декількох хвилин нічого не пояснював. І на запитання патрульного чого той тягне час, ОСОБА_2 відповів, що йому спішити нікуди.

В решті, коли ОСОБА_2 погодився проїхати в наркодиспансер, патрульний запропонував йому сісти в службовий автомобіль і далі відео відсутнє.

Відео про події, які відбувались в наркодиспансері суду надано не було.

Однак, із переглянутого в судовому засіданні відео чітко вбачається, що протягом тривалого періоду часу після зупинки трансопртного засобу поліцейськими і до моменту поїздки в наркодиспансер, ОСОБА_2 не казав поліцейським, що автомобілем керував не він, а його товариш, який стояв поруч.

Тому пояснення надані ОСОБА_2 в судовому засіданні в тій частині, що автомобілем керував не він, а його товариш, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Якби ОСОБА_2 дійсно не керував автомобілем, то він не став би продувати в ОСОБА_4 на місці зупинки, не став би їхати в наркодиспансер і у присутності запрошених двох свідків він стверджував би, що за кермом перебував не він.

Але з переглянутого відео вбачається, що ОСОБА_2 патрульним про це не заявляв і пройшов мед огляд на стан спяніння в установленому законом порядку, результатом якого у нього був встановлений стан алкогольного спяніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і його захисником заявлялось клопотання про допит в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3, який зі слів ОСОБА_2 керував автомобілем та інспектора патрульної поліції ОСОБА_6 щоб остання підтвердила, що в наркодиспансері лікар відмовився брати у ОСОБА_2 біосередовище на аналізи.

Судом було відмовлено у задоволенні цих клопотань, оскільки це судом було розцінено як умисне затягування розгляду справи до закінчення строків давності притягнення до адміністративної відповідальності і відсутністю будь-якої необхідності в допиті вказаних свідків, оскільки з відео вбачається, що ОСОБА_7 жодного разу не повідомив співробітникам патрульної поліції, що автомобілем керував не він, а свідчення патрульної ОСОБА_6 чи було відмовлено ОСОБА_2 у здачі біосередовища ніяким чином не впливають на результати розгляду даної справи, оскільки порядок проходження медогляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя, передбачений відповідною Інструкцією на яку суд буде посилатись і давати аналіз при ухваленні даного рішення.

Так, відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року № 1452/735 однією з ознак алкогольного спяніння є запах алкоголю з порожнини рота.

Як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відео запису, поліцейський повідомив ОСОБА_2 спочатку причину зупинки, після чого повідомив, що він підозрює останнього у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння і щоб пересвідчитись ще раз в цьому попросив ОСОБА_2 зробити глибокий вдох і видих в його сторону, що ОСОБА_2 і зробив.

Після чого, патрульний пересвідчився в запасі алкоголю з порожнини рота ОСОБА_2 Я,О,, тому у патрульного правомірно виникла ця підозра.

Згідно п.1 Розділу ІІ вищевказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 6 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п.10 Розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

З переглянутого відео вбачається, що ОСОБА_2 на пропозицію співробітників поліції пройшов медогляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» і проба виявилась позитивною 0,88% проміле алкоголю. /а.с.1/

Після чого, поліцейський склав Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначив, що ОСОБА_2 не згоден з результатами огляду і останній власноручно поставив свій підпис в цьому акті. /а.с.3/

Згідно п.7 Розділу І Інструкції у разі … незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отримавши незгоду ОСОБА_2 з результатами огляду на місці зупинки, патрульним було запропоновано ОСОБА_2 проїхати в Сумський наркологічний диспансер для проходження там відповідного медичного огляду на стан сп'яніння.

І у вказаному медичному закладі ОСОБА_2 пройшов медичний огляд на стан сп'яніння і лікарем був зроблений висновок про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння. /а.с.4/

Заперечуючи проти даного висновку лікаря, ОСОБА_2 зазначив, що він наполягав щоб у нього взяли на аналізи біосередовище, але лікар сказав щоб він продув в їхній прилад «Драгер».

Дані твердження ОСОБА_2 щодо обов'язкового відібрання у нього біосередовища не заслуговують на увагу, оскільки біосередовище в медичних закладах береться в обов'язковому порядку виключно для встановленя факту вживання тільки наркотичних або психотропних засобів, відповідно до п.7 Розділу ІІІ вищеназваної Інструкції.

А для визначення стану алкогольного сп'яніння в медичних закладах використовуються спеціальні прилади і біосередовище може бути відібране тільки у випадку встановлення незначної /граничної/ кількості проміле алкоголю за допомогою приладу з метою з'ясування чи перебуває особа в стані сп'яніння чи ні.

У зв'язку з чим судом і було відмолено в задоволенні клопотання захисника щодо допиту в якості свідка патрульної ОСОБА_6 на предмет чи пропонував ОСОБА_2 взяти у нього біосередовище.

Таким чином, дослідивши і проаналітзувавши в судовому засіданні показання самого ОСОБА_2, а також долучені письмові докази у виді: тесту на алкоголь зробленого на місці зупинки, Акту огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, висновку Сумського наркологічного диспансеру про встановлення алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2, диску з відеозаписом з боді-камер поліцейських та надавши аналіз цим письмовим доказам у даному рішення, дохожу висновку про повну відповідність дій співробітників патрульної поліції вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і повну доведеність вини ОСОБА_2 у керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що є порушенням п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

Обставин, які б пом'якшували або обтяжували відповідальність при розгляді справи не встановлено.

Враховуються характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпеку, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність вважаю, що ОСОБА_2 повинен бути підданий адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням його права керування транспортними засобами і з нього підлягає стягненню судовий збір у відповідності з вимогами ст.401 КпАП України у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.307 КпАП України штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, …а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч.1 і 2 ст.308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Керуючись ст.ст.401 , ч.1 ст.130 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути зОСОБА_2, в порядку ст.401 КпАП України на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.І. Чернобай