КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/5731/18Головуючий у І інстанції: Вінтоняк Р.Я.
Провадження №33/824/196/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Заворотнього Вадима Васильовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та за правилами ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати через порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, а його висновок про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та вчинив ДТП, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Зазначає, що за встановленими судом першої інстанції обставинами він здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом 20.04.2018 о 00:20 год., а потім цього ж дня о 01:30 год. керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння. Однак це є неспроможним, оскільки внаслідок ДТП його автомобіль був у несправному стані та не міг рухатись.

Вважає, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у протоколі не зазначено від проходження якого саме огляду відмовився ОСОБА_2, тобто він не містить суті вчиненого правопорушення. Крім цього, зазначена в ньому ознака алкогольного сп'яніння «нестійка хода» не передбачена відповідною інструкцією, яка регулює порядок огляду особи на стан сп'яніння.

Також працівниками поліції істотно порушено порядок проведення огляду особи на стан сп'яніння, оскільки ОСОБА_2 не пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці пригоди, а одразу висунув вимогу проїхати до медичного закладу.

Не підтверджується факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння і поясненнями свідків, оскільки вони викладені на заздалегідь підготовлених бланках та ставлять під сумнів правдивість їх пояснень.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 20.04.2018 року о 00 год. 20 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Братиславській, 24 в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.11.4 ПДР України.

Крім цього, 20.04.2018 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_3, по вул. Братиславській, 24 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 в порушенні п.п.11.4, 2.5 Правил дорожнього руху, та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними протоколів про адміністративні правопорушення, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, складеними уповноваженою особою, поясненнями потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Всупереч апеляційний доводам ОСОБА_2, складений щодо нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу, містить чітко викладену суть вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою приладу Драгер, так і у медичному закладі.

Та обставина, що пояснення свідків викладені на заздалегідь підготовлених бланках, не свідчить про їх недопустимість як доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були допитані безпосередньо судом першої інстанції та повністю підтвердили засвідчені ними пояснення.

Слушними є апеляційні доводи захисника про те, дані відеозапису з нагрудної камери працівника поліції є неповними, оскільки не містять фіксації повного перебігу спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції з приводу проведення огляду на стан сп'яніння. Проте наявні дані відеозапису, дослідженого в суді апеляційної інстанції, повністю узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Невідповідність зазначеного у протоколі часу керування ОСОБА_2 автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння фактичному, про що зазначається у поданій апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не визнає таким істотним порушенням закону, який може свідчити про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки матеріалами справи встановлено і ОСОБА_2 не заперечується той факт, що після ДТП працівники поліції запідозрили його у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та пропонували пройти огляд на стан сп'яніння.

Наявними в справі доказами, зокрема поясненням потерпілого ОСОБА_4 та даними схеми місця ДТП, якою зафіксовано кінцеве положення транспортних засобів після їх зіткнення, підтверджується також винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.11.4 ПДР України, оскільки він, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2.

За таких обставин суд обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.11.4 ПДР України та правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за та ст.124 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та за правилами ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз