Номер провадження: 33/785/1736/18
Номер справи місцевого суду: 520/7156/18
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Журавльов О.Г., за участю секретаря Ковязіної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №407835 від 03.06.2018 року вбачається, що 03.06.2018 року о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Мерседес», н/з НОМЕР_1, по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія, за допомогою газоаналізатора «Драгер» в присутності двох свідків, результат позитивний 0.43 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 а «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 через представника, адвоката ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 1) судом першої інстанції не було повідомлено ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи; 2) оскільки тестування ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння відбулось за допомогою газоаналізатору DRAGER «Alkotest 6810», який не пройшов своєчасне калібрування, докази, отримані за допомогою цього засобу, є недостовірними.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, копію постанови отримав його представник лише 02.10.2018 року, апеляційну скаргу подав 12 жовтня 2018 року.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 11 липня 2018 року, копію оскаржуваної постанови адвокат ОСОБА_3 отримав 02.10.2018 року (а.с.14).

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, які підтримав в судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №407835 від 03.06.2018 року, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, яким встановлено керуванням водієм ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що в їхній присутності стан на алкогольне сп'яніння водія ОСОБА_2 був перевірений алкотестером Драгер, який показав 0,43%, з чим водій ОСОБА_2 погодився, та на освідуванні у медичному закладі не наполягає, диском (а.с.5-7).

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи апелянта про те, що він не погоджується з результатами обстеження алкотестером Драгер є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що на проходженні медичного огляду у медичному закладі ОСОБА_2 не наполягав, погодився з результатами огляду на місці затримання. Протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_2 без жодного зауваження в присутності двох свідків (а.с.2).

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_2 не був сповіщеним про час та місце розгляду справи, спростовуються матеріалами справи, оскільки матеріали справи містять телефонограму та копію з журналу реєстрації телефонограм, які свідчать про сповіщення правопорушника про час та місце розгляду справи. Неявка в судове засідання є правом особи, яка розпорядилася ним на власний розсуд.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області

О.Г.Журавльов