АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/868/2018 Постанова винесена суддею Домарєвим О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1, за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, зсередньою технічною освітою, не одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді, 31 жовтня 2017 року приблизно о 20 год. за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_4, під час якої чинив психологічний тиск, тобто вчинив психологічне насильство в сім'ї.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, а також винесеною з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що він не був повідомлений про судовий розгляд справи, у зв'язку з чим було порушено його право на захист та іншу можливість реалізації, встановлених ст. 268 КУпАП, прав.

Крім того, всупереч положенням ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу за його відсутності та безпідставно визнав його вину у вчиненні правопорушенні, взявши навіть в якості доведення вини його пояснення, в яких він вказує, що жодного тиску на ОСОБА_4 не здійснював, однією сім'єю вони не живуть, а сварки вчиняє саме ОСОБА_4, вимагаючи від нього переписати все майно на свого сина.

Також судом не було виконано і вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки було формально переписано з протоколу загальні фрази дільничного, який його склав, навіть без врахування його (ОСОБА_2) заперечень, які надавалися ним.

Таким чином, на думку апелянта, суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.ст. 7, 245, 268, 280 КУпАП, засад і правил судочинства про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та необґрунтовано винесено постанову про його винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що він не знав та не міг знати про існування рішення суду, оскільки повідомленим належним чином про судовий розгляд не був та в судовому засіданні участі не брав, а постанову отримав засобами поштового зв'язку лише 12.01.2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, зазначених у постанові суду, підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у вчиненні ним насильства в сім'ї, тобто дій психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту ДОП Дарницького УП ГУНП у м. Києві, заяви та пояснень ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_5, які, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є належними доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Так, за даними рапорту ДОП Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 18.11.2017 року, 21 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на грунті побутових відносин, а саме - поділу майна, виникла обопільна словесна сварка, в ході якої останні неодноразово викликали наряд поліції, а з початку 2017 року даними громадянами було подано до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві понад 10 звернень.

При цьому з пояснень ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_2 систематично вчиняє конфлікти в сім'ї, під час яких висловлюється брутальною лайкою на адресу колишньої дружини ОСОБА_4, що негативно відображається на її здоров'ї.

За поясненнями же ОСОБА_2, наданими ним при апеляційному розгляді справи, 31 жовтня 2017 року він прийшов додому, де проживає з колишньою дружиною, хоча вони і не перебувають в шлюбі, та виявив, що пропав його мобільний телефон та документи, а також дружина з сином забрали пральну машинку. Тоді він звернувся до колишньої дружини з приводу повернення телефону, при цьому сказав їй декілька грубих слів, а вона викликала поліцію. Через два дні телефон йому було підкинуто на полицю, де він до цього і знаходився.

Також зазначив, що у нього з колишньою дружиною та сином постійно виникають конфлікти через майно, оскільки він має право власності на два будинки та дві земельні ділянки, і в одному будинку живе його син, а в іншому він з колишньою дружиною, та вони хочуть, щоб він все це майно переписав на сина, а він має намір частину будинку продати. Тому з його боку не вчинялось ніяких дій, спрямованих на вчинення насилля в сім'ї, а це вчиняється з боку колишньої дружини та сина, від яких постійно йдуть провокації.

Отже, з наявних у матеріалах справи доказів, в т.ч. і пояснень ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_231 жовтня 2017 року приблизно о 20 год. за місцем проживання: АДРЕСА_2, вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_4, під час якої чинив психологічний тиск, тобто вчинив психологічне насильство в сім'ї.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за вчинення насильства в сім'ї наступає у разі умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Наведене свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_2 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, всупереч тверджень апелянта, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Що стосується доводів апелянта про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП,під час розгляду справи через неналежне його повідомлення про розгляд справи у суді першої інстанції, то вони в даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності раніше згаданих доказів, відсутність ОСОБА_2 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні.

До того ж зазначені права ним в повній мірі реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ні ОСОБА_2, ні його захисником не надано.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_2 насильства в сім'ї, тобто про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді громадських робіт, суд першої інстанції не врахував належним чином дані про особу ОСОБА_2, а саме - його вік.

Відповідно до ст. 30-1 КУпАП, чоловікам, віком старше 60 років, які вчинили адміністративне правопорушення, громадські роботи не призначаються.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на момент вчинення адміністративного правопорушення йому було повних 60 років, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував до нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт, у зв'язку з чим постанова суду в цій частині підлягає скасуванню.

Проте, враховуючи, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт, скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.