Справа № 199/8895/18
ПОСТАНОВА

іменем України

19.12.2018 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ТОВ «РІЧВУД», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У період з 01.08.2018 по 20.08.2018 ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «РІЧВУД» (), яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, пров. Універсальний, 7, допустив порушення вимог законодавства про працю.

Зокрема, ОСОБА_2 було призначено на посаду бухгалтера з 05.06.2018 згідно з наказом від 05.06.2018 № 0506/к-3 та звільнено з 20.07.2018 за власним бажанням, згідно з наказом від 20.07.2018 № 0725/к-3. Згідно табелю обліку робочого часу ОСОБА_2 у липні 2018 було відпрацьовано 14 днів (112 годин). Розрахунковий лист за липень 2018 містить інформацію щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_2 за відпрацьовані 14 днів у розмірі 2545 грн. 45 коп. При цьому грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_2 не нараховувалась та не сплачувалась, про що свідчить розрахунковий лист, у якому відсутні відомості щодо нарахування грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та відомість на виплату заробітної плати працівникам Товариства від 01.08.2018 № 1 на виплати вищезазначених коштів, що порушує вимоги ч. 1 ст. 83 КЗпПУ.

ОСОБА_3, заступник директора, було звільнено за прогули 05.07.2018 (наказ № 0507/к-2 від 05.07.2018), ОСОБА_2, бухгалтера, звільнено за власним бажанням 20.07.2018 (наказ від 20.02.2018 №0725/к-3), проте виплата розрахункових коштів ОСОБА_2 (згідно відомості про виплату грошей віл 01.08.2018 № 1) здійснена лише 01.08.2018, а ОСОБА_3 виплата розрахункових коштів (згідно відомості на виплату грошей від 02.08.2018 № 2) здійснена 02.08.2018, що порушує вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпПУ. Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпПУ обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпПУ, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. ОСОБА_3 звільнено 05.07.2018, ОСОБА_2 20.07.2018, але виплату розрахункових коштів було здійснено лише 02.08.2018 та 01.08.2018 відповідно, в той же час середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не нараховано та не сплачено, що порушує вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпПУ.

ОСОБА_1 був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є обєктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_4 проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не зявилася в судове засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 31.08.2018, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП;

- копією акту інспекційного відвідування № ДН1196/251 від 20.08.2018, відповідно до якого під час перевірки ТОВ «РІЧВУД» встановлені вищевказані порушення вимог трудового законодавства;

- копіює наказу від 12.06.2015 № 3 про призначення ОСОБА_1 на посаду директора ТОВ «РІЧВУД».

За таких обставин вважаю, що дії ОСОБА_1 повинні бути правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Проте, згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах третій та четвертій цієї статті.

Адміністративне правопорушення виявлене під час проведення інспекційного відвідування ТОВ «РІЧВУД», про що свідчить акт від 20.08.2018, про що 31.08.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, який надійшов до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська на розгляд лише 15.11.2018, тобто за пять днів до закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи те, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 7) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 7) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко