Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/241/18 Головуючий в 1-й інстанції - Турбіна Т.Ф.
Єдиний унікальний № 334/8063/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Рекункової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 01 грудня 2017 року о 00 годин 18 хвилин, в м. Запоріжжі по вул. Лобановського, 14, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обставинам. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку на місці за допомогою приладу Alcotest Drager та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що оскаржувана постанова прийнята без врахування фактичних обставин справи, без належної оцінки доказів, адже жодна особа не може підтвердити, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості, а допитані особи в якості свідків спростовують факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, апелянт вказує на те, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердити відомості, вказані інспектором поліції, не змогли. До суду першої інстанції, як зазначає апелянт, ним подавалось клопотання про виклик і допит вищезазначених свідків. Дане клопотання було задоволено, але свідки до суду не з'явились з невідомих причин, оскільки, на думку апелянта, таких людей взагалі не існує, або ці люди не проживають за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, або ці люди не були присутні під час складання зазначеного протоколу. А тому, суд виніс постанову на підставі відомостей, які були зазначені інспектором поліції у протоколі, але ці відомості не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Як зазначає апелянт, він був згоден пройти медичний огляд на встановлення факту сп'яніння у медичному закладі, що підтвердили троє свідків в судовому засіданні та свідчить запис в самому протоколі про адміністративне правопорушення. Проте, інспектор поліції відмовився доставляти апелянта в м. Запоріжжя для проходження медичного огляду у медичному закладі, пославшись на небажання цього робити. Апелянт вважає, що суд повинен враховувати докази, досліджені безпосередньо в судовому засіданні, оскільки докази, надані інспектором поліції, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли, у зв'язку з тим, що, на думку апелянта, вони є частково підробленими, а саме письмові покази від імені свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 викладені рукописно однією особою. Суд не зазначив мотивів неврахування в якості доказу покази свідків, які були надані безпосередньо в судовому засіданні, про відсутність на момент складання протоколу свідків, які в ньому були зазначені та того факту, що при складанні протоколу, вказані свідки вже були вписані до протоколу. Про присутність свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 при оформленні протоколу свідчить розписка про передачу автотранспортного засобу одному із свідків. Також судом, як зазначає апелянт, було вказано, що він був присутнім в судовому засіданні та надавав покази, проте, це не відповідає дійсності, оскільки апелянт перебував в іншій місцевості. Таким чином, апелянт вважає, що судом не було повністю досліджено доказів у справі, зокрема висновки суду ґрунтуються на відеозаписах з камер поліцейського, проте, судом не прийнято до уваги, що відеофіксація з невідомих причин не здійснювалась поліцейськими безперервно та надано до суду файли не в повному обсязі.

Враховуючи викладене, просить викликати у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (оскільки суд першої інстанції не дослідив їх покази), постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою адміністративне провадження відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Рекункову А.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №237326 від 01 грудня 2017 року (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2); направленням на огляд водія ОСОБА_2 до КУ «ЗОНД» ЗОР з метою виявлення стану сп'яніння від 01 грудня 2017 року (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та у закладі охорони здоров'я (а.с. 4, 5); рапортом поліцейського (а.с. 6); розпискою ОСОБА_8, якому було передано керування автомобілем ЗАЗ DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 7); відеозаписами, які містяться на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 01.12.2017 року.

Диспозицією ст. 130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі на предмет спрощеного підходу під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає надуманими. Судом були вжиті заходи щодо виклику свідків, однак з причин, що не залежали від суду, останні в судове засідання не з'явились. Про повторний виклик свідків ОСОБА_2 і захисник не клопотали. Окремо слід зазначити, що в заявленому клопотанні про виклик свідків не була обґрунтована необхідність їх виклику (для перевірки їх показів, усунення протиріч, уточнення фактичних обставин, тощо), а лише вказане формальне прохання про їх виклик для дачі пояснень. Присутність свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під час вказаних у протоколі подій і факт того, що вони засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та у закладі охорони здоров'я, у суду сумнівів не викликало.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими і, на переконання суду, подальші дії ОСОБА_2 після його відмови від проходження встановленого законом порядку огляду на стан сп'яніння, під час оформлення матеріалів справи, були направлені на уникнення від адміністративної відповідальності.

Під час оформлення матеріалів справи інспекторами поліції роз'яснювались ОСОБА_2 його права, що також підтверджується відеозаписом. Останньому пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння і на місці, і в медичному закладі. Будь-яких провокацій чи то процесуальних порушень з боку працівників поліції під час вказаної події судом апеляційної інстанції встановлено не було. Фактично ОСОБА_2 висував вимогу про проведення огляду на стан сп'яніння вже після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушення, на які звертав увагу ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом і те, що після зупинення його поліцейськими, відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, тобто фактичні обставини справи не оскаржує взагалі.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін