П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2018 р. Суддя Дніпровського районного суду м.Києва Карабак Лілія Германівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

04.10 2018 року, о17 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Авео н/з НОМЕР_1, по Б.Перова, в м.Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Зазначеними діями водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як встановлено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, у судових засіданнях, які неодноразово призначались у справі, ОСОБА_1 присутній не був, повідомлявся шляхом виклику в судові засідання засобами поштового зв'язку належним чином за адресою реєстрації місця проживання. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, він отримав повідомлення про час та місце розгляду адміністративного матеріалу. Будь-яких клопотань до суду не надсилав. Суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи, що відповідає змісту ч.1 ст. 268 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об'єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов'язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Ч.1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому стан сп'яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з Інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом МВС, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24.02.1995 р.).

Окремий самостійний склад адміністративного правопорушення утворює відмова від проходження огляду на стан сп'яніння за наявності об'єктивних сумнівів у тверезості водія, всупереч правил п.2.5. ПДР України.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2. та ОСОБА_3 від проходження медичного огляду в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився.

Зазначені особи вказані у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки, із зазначенням відомостей про їх місце проживання та особистими підписами, їх пояснення за змістом про фактичні обставини узгоджуються із протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом подій, тому приймаються, як доказ вини ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи та надані докази, відтворивши відеозапис, суддя встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина його у вчиненні адміністративного правопорушення, крім зазначених вище доказів, підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення БР №186718 від 04.10.2018 року, письмовими поясненнями свідків.

У відповідності до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом'якшуючих та обтяжуючих вину особи обставин судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, врахувавши тяжкість та обставини вчинення правопорушення, особу правопорушника, суддя вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Сплаті у відповідності до ст. 40-1 КУпАП підлягає також судовий збір.

Керуючись ст. ст. 23, 27, 33-36, 40-1, 130, 245, 251-252, 268, 279, 280, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн., який стягнути в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави, судовий збір в розмірі 340,52 грн.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Київський апеляційний суд через Дніпровський районний суд м.Києва.

Роз'яснити правопорушнику, що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя Л.Карабак