АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/622/18Суддя 1 інстанції Ніколенко Д. М.
Номер провадження 33/774/149/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, який працює ст.офіцером відділення офіцерів запасу і кадрів в Металургійно-Довгинцівському ОРВК, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 копійок.

За участю:

Правопорушника - ОСОБА_2

Захисника - Васильченко Н.Г.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, 10.02.2018 року о 00.40 год. в м. Кривий Ріг по вул. Галенка, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода). Згідно протоколу медичного огляду №336, водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 13 квітня 2018 року скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що протокол є неналежним доказом, оскільки в ньому внесено додаткові записи, а саме: час вчинення правопорушення має виправлення з «12 год 40 хв.» на «00 год. 40 хв», в графі» Суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» - дописано «камера АЕ - 00109», у верхній частині протоколу - дописано «Перевірка № 691», у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» - дописано «надасть в суді», у графі «особу встановлено (серія та номер посвідчення водія або назва, серія та номер документа, що посвідчує особу)» - дописано дані посвідчення водія ОСОБА_2

Суд першої інстанції, безпідставно відмовив захиснику Васильченко Н.Г. в клопотання про повернення адміністративного протоколу та матеріалів даної справи до УПП в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, для їх належного оформлення.

Також вказує на те, що його огляд поліцейським на стан сп'яніння та оформлення його результатів були здійснені із істотним порушенням вимог чинного законодавства, так як, працівниками поліції не був складений акт огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 з використанням спеціальних технічних засобів, не був такий акт йому вручений під підпис .

Окрім того зазначає про те, що до суду першої інстанції не надано жодних доказів того, що протокол, який був складений щодо нього, склала посадова особа, яка кимось була уповноважена на такі дії.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання захисника Васильченко Н.Г. про витребування з КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР належним чином завірених копій документів, які підтверджують, що лікарі зазначеного закладу пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, а також належним чином завірених копій сертифікатів відповідності та свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки та обладнання.

Зазначає про те, що в наданому до суду першої інстанції документ про результат токсикологічного дослідження № 573 від 10.02.2018 року не вказано: яким медичним закладом виконувались дослідження, серія та номер ліцензії на медичну практику, номер свідоцтва про атестацію лабораторії, ким видано та до якої дати чинне, прізвище , ім'я та по батькові лаборанта, який проводив дослідження.

Окрім того вказує на те, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, дійшов неправильного висновку про те, що дані цього відеозапису підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, так як, відеозапис виконувався на камеру, номер якої взагалі відсутній в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також звертає увагу на те, що працівники поліції були роз'ясненні ОСОБА_2 його права, передбачені ст. 63 Конституції України перед початком складання протоколу, а не перед як вони підійшли до його автомобіля.

ОСОБА_2 зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2, захисник Васильченко Н.Г., підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили задовольнити її, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження щодо ОСОБА_2 закрити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 294 КУпАП перегляд постанов судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Оцінюючи докази, апеляційний суд приходить до висновку, про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеним відносно нього уповноваженою особою поліції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтував своє рішенні доказами щодо винності ОСОБА_2 які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №424604 від 10.02.2018 року, де зазначено, що ОСОБА_2 в порушення п.п.2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом в стані сп'яніння (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №336 від 10.02.2018, в якому зазначено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння (а.с.2); витягом з журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де в графі « № з/п» 336 міститься запис про направлення ОСОБА_2 для проходження медичного огляду УПП (а.с.12-14); результатом токсикологічного дослідження №573, в якому зазначено, що 10.02.2018 у обстежуваного ОСОБА_2 було взято біологічний матеріал кров та при токсикологічному дослідженні виявлено етанол в концентрації 0,95 г/л (‰) (а.с.21); актом медичного огляду №336 від 10.02.2018, де зазначено, що при проведенні медичного огляду ОСОБА_2 лікарем ОСОБА_5 виявлені ознаки сп'яніння, а саме: порушено концентрацію уваги, є порушення артикуляції, змазаність мови, зіниці розширені з млявою реакцією на світло, маються хитання при поворотах, мається запах алкоголю з порожнини рота, при проведенні обстеження за допомогою газоаналізатора «Драгер» о 01:15 результат - 0,49 ‰, о 01:35 - 0,51 ‰. Висновок за результатами огляду - гостра алкогольна інтоксикація. (а.с.42-43); даними відеозапису, з якого вбачається, що водій автомобіля ОСОБА_2 перебував в транспортному засобу, на питання співробітників поліції звідки він їде, відповів, що «Еду с Современника» (00:34), також пояснив, що «в ближайшее время алкоголь не употреблял» (00:38). В КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер «ДОР» лікарю пояснив, що пройшло достатньо часу перед тим, як він сів за руль (01:39). О 00:50 ОСОБА_2 в присутності двох свідків продув «Драгер», результат - 0,52‰. О 01:19 в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер «ДОР» у нього відібрано кров на аналіз.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_2 про те, що протокол є неналежним доказом, оскільки в ньому внесено додатковий запис, а саме: час вчинення правопорушення має виправлення з «12 год. 40 хв.» на «00 год. 40 хв», в графі» Суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» - дописано «камера АЕ - 00109», у верхній частині протоколу - дописано «Перевірка № 691», у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» - дописано «надасть в суді», у графі «особу встановлено (серія та номер посвідчення водія або назва, серія та номер документа, що посвідчує особу)» - дописано дані посвідчення водія ОСОБА_2, не можуть бути прийняти до уваги.

Відповідно до вимог п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Як убачається із протоколу серії БД № 424604 від 10.02.2018 року що, до нього внесений додатковий запис, зокрема, «перевірка № 691», час вчинення правопорушення має виправлення з «12 год. 40 хв.» на «00 год. 40 хв», однак як убачається з матеріалів справи та відеозапису водія ОСОБА_2 було зупинено о 00:34 та 1:46 проводилась фіксація, тому суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції, що технічна помилка не є підставою для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

Разом із тим, додатковий запис «перевірка № 691», «камера АЕ - 00109», «надасть в суді», дані посвідчення водія ОСОБА_2не стосуються самої події адміністративного правопорушення, яка мала місце 10.02.2018 року, обставини якої попередньо були зазначені в протоколі та підтверджуються наведеними доказами.

Докази здобуті відповідно до вимог КУпАП та інших нормативних актів України, і підстави визнання їх недопустимими відсутні.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти № 2 батальйону № 1 УПП в місті Кривому Розі Дніпропетровської області лейтенант ОСОБА_6 був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на ці дані в апеляційній скарзі не вказується.

У зв'язку із зазначеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що лейтенант ОСОБА_6 при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про те, щов матеріалах адміністративної справи відсутні копії документів, які підтверджують, що лікарі зазначеного закладу пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, а також належним чином завірених копій сертифікатів відповідності та свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки та обладнання, не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються вищевказаними доказами, які містять фактичні дані, на основі яких встановлено наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Так, оскільки у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

В той час, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З наведеного випливає, що для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти огляд, на що він погодився, та, продувши газоаналізатор «Драгер», який показав результат 0,52 ‰, з даними результатами ОСОБА_2 не погодився, у зв'язку із чим він був доставлений до КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер «ДОР» для проходження огляду лікарем, відповідно до ст. 266 КУпАП, де і було зроблено на підставі акта медичного огляду № 336 від 10 лютого 2018 року висновок про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п.п.7, 10 р. ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі Інструкція), відібрання зразків біологічного середовища лікарем обов'язково здійснюється для проведення лабораторних досліджень щодо обстежуваної особи на визначення її сп'яніння наркотичним засобом або психотропної речовини.

Таким чином, відібрання біологічного середовища лікарем в особи при проведенні медичного огляду для виявлення стану алкогольного сп'яніння, є правом лікаря, а не обов'язком.

Окрім того, в ОСОБА_2 було відібрано біологічний матеріал крові при проведенні медичного огляду, яким було виявлено етанол в концентрації 0,95 г/л.

Таким чином, підстав для визнання даного медичного огляду недійсним чи недовіряти змісту висновку лікаря, апеляційний суд не знаходить.

Твердження ОСОБА_2 про те що він не керував транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки як убачається з відеозапису під час спілкування із співробітниками патрульної поліції підтвердив факт керування ним транспортного засобу, протягом всього часу проходження огляду та складання адміністративного протоколу, ОСОБА_2 жодного разу не наголошував на тому, що він не керував транспортним засобом, навпаки і співробітникам поліції і лікарю-наркологу пояснював, що він їхав. При цьому ОСОБА_2 не заявляв клопотань про залучення до участі у справі свідків, які б підтвердили факт того, що він не керував транспортним засобом.

Усі доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення та відсутності в його діях складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку суду апеляційної інстанції фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності шляхом закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд першої інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, врахував особу ОСОБА_2, який є учасником бойових дій, характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, його особу, відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі та вірно прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке буде відповідати меті стягнення, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

При розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнути на користь держави судовий збір у сумі 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 копійок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун