Справа№340/583/18
Провадження № 3/340/256/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1, громадянина України, непрацюючого, - за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в :

з протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №024417 від 03.10.2018 вбачається, що ОСОБА_1 03.10.2018 о 21 год 00 хв, в с.Пробійнівка, Верховинського району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN Golf" номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мовлення, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 03.10.2018 його зупинили працівники поліції коли він повертався з с.Пробійнівка та зустрівся з патрульним автомобілем. Працівники поліції вилучили в нього ключі від транспортного засобі та попросили проїхати з ними щоб показати де проживають жителі с. Пробійнівка Танасійчук та Пуршега. Пізніше вони повернули його до автомобіля та віддали ключі від транспортного засобу. Працівники поліції питали його чи їде він з ними до смт Верховина, проте, не пояснювали для чого, а тому він відмовився. Протокол при його присутності ніхто не складав, і свідки, які зазначені в протоколі не були присутніми під час того як його зупинили працівники поліції.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов'язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення серія БД №024417 від 03.10.2018, в якому відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В той же час, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суду показали, що 03.10.2018 вони зателефонували до Верховинського ВП, оскільки в с Пробійна побилися знайомі їм Пуршега та Танасійчук. На місце події приїхали працівники поліції і разом з ними також був знайомий їм житель с. Пробійнівка, ОСОБА_1 Працівниками поліції проводилися слідчі дії на місці події, відбиралися пояснення в осіб, які були свідками. При цьому ОСОБА_1 участі в слідчих діях не брав, понятим працівниками поліції не залучався. Пізніше працівники поліції попросили підписати деякі документи, пояснюючи при цьому що такий стосується відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу, що вони і зробили. Про те, що вони засвідчував факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного освідчення, чують вперше. На місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 та складання відносно нього протоколу, вони присутніми не були.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Однак, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і допитані в судовому засіданні зазначені у протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перед судом заперечили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Зокрема свідки вказали, що протягом 03.10.2018 вони перебували в господарстві свого знайомого в с. Пробійнівка, куди викликали працівників поліції, у зв'язку із вчиненням відносно нього кримінального правопорушення. На місце події прибули працівники поліції та привезли з собою на службовому автомобілі ОСОБА_1 В ході подій із розслідування злочину, вони запропонували їм підписати протокол щодо ОСОБА_1, як особи, що відмовляється ознайомитися із протоколом. При цьому, про те, що особа відмовляється проходити медичне освідчення на стан сп'яніння їм не пояснювали, пропозиції ОСОБА_1 в їх присутності пройти медичне освідчення на стан сп'яніння не надходило. Крім цього, вони взагалі не знали, чи ОСОБА_1 в той день керував транспортним засобом, оскільки на місце події він приїхав в супроводі працівників поліції на їх автомобілі, після чого його у такий же спосіб повезли кудись.

З вказаними показами свідків узгоджуються і покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який суду пояснив, що після зупинки його транспортного засобу ніхто із працівників поліції йому не висловлював пропозиції проходити медичне освідування на стан сп'яніння, а лише попросили з ними проїхатися на їх автомобілі та показати місце проживання його односельчанина. І лише за місцем проживання такого він дізнався про складений протокол, з яким дійсно не погоджувався.

Інспектор поліції ОСОБА_4 судом неодноразово викликався в судове засідання для дачі показів, однак з невідомих суду причин не з'явився, а тому з врахуванням, що діючим КпАП України не передбачено можливості доставки свідка до суду приводом у даній категорії справ, з метою недопущення спливу строків для розгляду справи про адміністратвине правопорушення, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності.

За таких обставин, оскільки зібраними доказами спростовується факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, тому є перконливим висновок про те, що протокол про адміністратвине правопорушення був складений службовою особою з порушенням вимог закону і не може братися судом до уваги.

А оскільки, будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України в розпорядження суду не надано, а наявними доказами суду не доведено в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: БучинськийА.Б.