н/п 3/174/148/2018
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2018 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області по ч.2 ст.124, ст.130, ст.124 КУпАП відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, -

якому згідно ст.268 КУпАП розяснені його права та обовязки,-

В С Т А Н О В И В :

15.08.2018 року, о 21 годині 35 хвилин, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Центральна,29-а, в м.Вільногірську, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв зіткнення з перешкодою, а саме з лавочкою, яка розташована біля першого підїзду, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України.

Також, згідно з протоколом серії ОБ № 034548, складеного 15.08.2018 року, о 22 годині 00 хвилин, 15.08.2018 року, водій ОСОБА_1 о 21 годині 35 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Устенка в м.Вільногірську з явними ознаками алкогольного спяніння, невиразна мова, запах алкоголю з порожнини рота, згідно медичного протоколу №65, знаходився в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.5, п.2.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.124/130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та пояснив, що вдень випив 2 пляшки сидру, ввечері керував автомобілем, посвідчення водія немає, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на лавочку біля будинку, автомобіль було пошкоджено. У вчиненому щиро кається. Від проходження медогляду не відмовлявся, зі слів працівників поліції, при освідуванні приладом «Драгеру» у нього було виявлено 0,34 проміле алкоголю, після цього відразу поїхали до лікарні, де також пройшов освідування, згідно з результатами якого він був тверезий. Ознак алкогольного спяніння не відчував, оскільки сидр пив приблизно за 4 години до цих подій.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а провадження відносно нього за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.124/130 КУпАП слід закрити по наступним підставам.

Так, згідно п.п.1,2,3,5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р.

за № 1408/27853, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). У разі проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя, висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану спяніння).

Згідно п.п. 2, 3,4, 5, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан спяніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до п.п.3,4,5,6,7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі- акт огляду). У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. За результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права) йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (субєкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Разом з тим, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного спяніння або керування в стані алкогольного спяніння, вчинених повторно, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов.

Так, ОСОБА_1 вказаний факт заперечує, пояснив, що не відмовлявся від проходження освідування на стан спяніння , який було проведено працівниками поліції за допомогою газоаналізатору «Драгер», також в той же день, пройшов освідування в лікарні, де в нього ознак спяніння лікарем виявлено не було.

Ці покази ОСОБА_1 узгоджуються з направленням на огляд водія (а.с.13 т.2, а.с.9 т.1), згідно якого огляд проведено працівниками поліції 15.08.2018 р. о 21.40 год. за допомогою газоаналізатору «Драгер», результат огляду 0,34, а також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного спяніння № 65 від 15.08.2018 р., складеному о 21.45 год. лікарем ОСОБА_2, згідно якого у ОСОБА_1 ознак спяніння не виявлено (а.с.16 т.1, а.с.15 т.2).

Разом з тим, до матеріалів справи не долучені роздруковані на папері результати огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер», акт огляду, як це передбачено вищевказаними вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853, не долучено, результати цього огляду, зазначені працівником поліції в направленні ОСОБА_1 для огляду до закладу охорони здоровя, будь-якими обєктивними даними не підтверджено, а згідно висновку результатів медичного огляду від 15.08.2018 р. № 65, який суд приймає у якості допустимого доказу по справі, оскільки він отриманий у передбачений законом спосіб , ознак спяніння у ОСОБА_1 не виявлено, що в цілому дає суду підстави сумніватися у перебуванні ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та тлумачити ці сумніви на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки, поза розумним сумнівом, зазначені обставини органом, на який покладається обовязок збирання доказів та доказування, в суді не доведені.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення посадовою особою вказано, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані по ч.2 ст.124/130 КУпАП, при цьому даних про повторне вчинення останнім протягом року адміністративного порушення, передбаченого ст.124 КУпАП матеріали справи не містять, ст.124 КУпАП поділу на частини не містить, а частина ст.130 КУпАП працівником поліції при складенні протоколу не зазначена, і, до того ж, зазначення кваліфікації вчиненого у вказаному працівником поліції форматі написання, загальними правовими нормами та правилами написання (через роздільну лінію) не передбачено.

Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів, підтверджуючих факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння чи керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та вчинення повторно адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в судовому засіданні не встановлено, його вина не доведена, тому склад правопорушень, передбачених ч.2 ст.124 та ст.130 КУпАП в його діях відсутній, а провадження по справі, в цій частині підлягає закриттю.

Разом з тим, оцінюючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП знайшов своє підтвердження в суді, однак вказівку в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ДТП було вчинено ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, необхідно виключити, так як ці обставини в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

До обставин, які помякшують відповідальність ОСОБА_1, суд відносить його щире каяття.

Врахувавши особу правопорушника та обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, вину визнав, правопорушенням шкоди іншим особам не завдано, посвідчення водія не має, тому ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, в межах санкції ст.124 КУпАП у виді штрафу.

Судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 124, 130, п.1 ст.247, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Перерахування провести на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 124, ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанову про одночасне накладення основного і додаткового адміністративних стягнень може бути оскаржено за вибором особи, щодо якої її винесено, чи потерпілого в порядку, встановленому для оскарження основного або додаткового стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Строк предявлення документа для виконання - протягом 3 місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя: підпис ОСОБА_3