Справа № 338/1163/18
Провадження № 33/4808/128/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просив постанову суду скасувати як незаконну, в наслідок порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що в протоколі не зазначено, що особа відмовляється від проходження огляд на стан алкогольного сп'яніння у найближчому закладі здоров'я та не сформовано, який саме огляд і у який спосіб особа має пройти на вимогу поліцейського. Стверджує, що під час огляду були відсутні свідки. Вважає, що газоаналізатор 6810 не може бути допустимим доказом по цій категорії справ, оскільки немає відповідного сертифікату та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яких не було надано на вимогу ОСОБА_2 Вказує на те, що в матеріалах провадження відсутній доказ відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, що є порушенням норм ст. 266 КУпАП. На думку апелянта, направлення до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними. Стверджує, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. На думку апелянта, поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду. Вказує, що свідки, які допитані в судовому засіданні не підтвердили факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а до показів працівників поліції, на думку апелянта, належить ставиться критично. Вважає, що суд розглянув справу поверхнево і формально.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2, 21.09.2018 року біля 14-00 год. в с. Іваниківка по вул. Коцюбинського Богородчанського району Івано- Франківської області, керував автомобілем "Хюндай Н 1", номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, якому роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, його захисник ОСОБА_3, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції належним чином не врахував вказані вимоги закону та не в повному обсязі дослідив обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, тобто фактичних обставин справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №095592 від 21.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, 21.09.2018 року о 14-00 год. в с. Іваниківка по вул.Коцюбинського Богородчанського району Івано-Франківської області, керував автомобілем марки "Хюндай Н 1", номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на факт сп'яніння проводився за допомогою алкотесту «Драгер -6810», тест №2406, результат якого - 1,53% (проміле), чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху (а.п. 2).

Доводи апелянта про незаконність використання працівниками поліції технічного приладу «Драгер 6810» не є слушними, оскільки апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

Таким чином, доходжу висновку, що поліцейськими правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 газоаналізатор Драгер 6810 та його показники є допустимими доказами.

Проте, під час проведення огляду працівниками поліції грубо порушені вимоги щодо порядку та процедури проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбачено ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 наголошував на тому, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, дійсно вживав алкоголь, проте вже після того, як поставив автомобіль.

З дослідженого в ході апеляційного перегляду відеозапису з нагрудних камер поліцейських, долученого до матеріалів провадження, вбачається, як працівники поліції пропонується ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовляється, а у подальшому погоджується та проходить огляд за допомогою приладу «Драгер», показник якого становить 1,53% (проміле). В той же час, на протязі всього часу, ОСОБА_2 постійно наголошує працівникам поліції на тому, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння (а.п. 31).

До матеріалів провадження долучений акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який не містить підпису ОСОБА_2, в наслідок чого не можливо зробити висновок про згоду останнього з результатом проведеного огляду.

З наведеного вбачається, що працівниками поліції не дотримано п. 7 Розділу І Інструкції, в якому чітко зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Отже, вказаний вище припис передбачає обов'язок працівника поліції зясувати позицію водія щодо результату проведеного огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», тобто обов'язок з'ясувати чи погоджується водій ОСОБА_2 з результатом огляду на стан сп'яніння з використанням газоаналізатора.

Окрім цього, встановлені й інші грубі порушення вимог діючого законодавства працівниками поліції під час проведення процедури огляду на стан алкогольного сп'яніння щодо ОСОБА_2

Так, з дослідженого відеозапису не вбачається, щоб працівники поліції роз'яснювали ОСОБА_2 його права, що передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що є грубим порушення права обвинуваченого на захист.

Крім того, матеріали провадження не містять жодних належних доказі того, що ОСОБА_2 саме в період часу з 14-00 годин керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З матеріалів провадження вбачається, що подія відбувалась 21.09.2018 року о 14-00 годині, в той час як огляд за допомогою приладу «Драгер» проведено працівниками поліції, відповідно до роздруківки алкотесту, о 16-09 годин, тобто поза межами часового строку, передбачено ст. 266 КУпАП.

З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були допитані в ході судового засідання суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 21.09.2018 року близько 14-00 год. в с. Іваниківка по вул. Коцюбинського Богородчанського району Івано-Франківської області керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, проте огляд на стан сп'яніння був проведений працівниками поліції о 16-09 годин, що унеможливлює стверджувати про керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані сп'яніння саме на період часу о 14-00 годині.

З долучених до матеріалів провадження пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вбачається того факту, що ОСОБА_2 керував автомобілем, свідки засвідчили лише показник приладу «Драгер», результат якого становив 1,53 % (проміле), в той час як ОСОБА_2 й не заперечував того, що вживав алкоголь, проте повідомляв працівникам поліції, що чітко прослуховується з відеозапису, що він не керував автомобілем.

Крім того, матеріали провадження доводять, що безпосередньо працівники поліції не зупиняли ОСОБА_2 під час керування останнім транспортним засобом, й відповідно наявність ознак алкогольного сп'яніння саме під час керування, останнім, автомобілем, матеріали провадження не містять.

Працівники поліції прибули на місце пригоди саме за викликом ОСОБА_2, у зв'язку із його побиттям іншою особою. Вказане твердження ОСОБА_2 підтверджується відеозаписом, з якого вбачається наявність кровотечі на обличчі останнього.

Вважаю, що суд першої інстанції, помилково критично оцінив показання свідка ОСОБА_8, які надані ним в судовому засіданні, визнавши достовірними його пояснення, що надані безпосередньо працівникам поліції (а.п. 6), оскільки пояснення ОСОБА_8, що надані працівникам поліції, не містять відомостей про попередження останнього про кримінальну відповідальність, та ОСОБА_8 пояснював причину зміну своїх пояснень.

Таким чином, вважаю таким, що не підтверджено належними доказами факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Хюндай Н 1» в стані алкогольного сп'яніння, оскільки ані з матеріалів провадження, ані з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 дійсно виконував функції водія автомобіля марки «Хюндай Н 1», що, в свою чергу унеможливлює його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки необхідною умовою для притягнення особи за керування транспортним засобом в стані сп'яніння є саме доведення факту здійснення цією особою функцій водія.

Працівниками поліції, також порушенні й приписи п. 2.9 а ПДР України, якими передбачено, що огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, ця умова також передбачена й п.6 Розділом II Інструкції, оскільки вказані у протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не фігурують на відеозаписі, що ставить під сумнів їх наявність під час проведення огляду на стан сп'яніння щодо ОСОБА_2 працівниками поліції.

В той же час, лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції, в обґрунтування винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому діяння, не врахував того, що сам факт визнання останнім факту вживання алкоголю у сукупності із показником алкотесту «Драгер», не є безумовною підставою для його притягнення до відповідальності за наявності грубих порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції, під час складання Протоколу, який є актом обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, та, відповідно, і проведення огляду на стан сп'яніння.

Проте, державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов'язком.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що суддя місцевого суду неповно дослідив докази по справі, об'єктивно їх не оцінив, а тому його висновок про винуватість. ОСОБА_2 у вчиненні останнім адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необ'єктивним, тобто таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, доходжу висновку, що матеріалами провадження вина ОСОБА_2 не доведена поза всяким розумним сумнівом.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 був проведений в порушення вимог ст. 266 КУпАП та приписів Інструкції, а відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд є недійсним, тому вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2018 року, якою ОСОБА_2, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло