Справа №461/7466/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Юрків О. Р., за участю представника Львівської митниці, захисника правопорушника - адвоката Бабій І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника УАР та ПМП про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ОСОБА_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Львівської обл., тимчасово не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1, закордонний паспорт НОМЕР_3, виданий 27.12.2005 р., персональний номер НОМЕР_2, за ч. 2 ст.483 Митного кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил від 13 вересня 2018 року № 5657/20900/18, 18.07.2018 року Львівська митниця ДФС отримала звернення від митних органів Республіки Польща, які мали серйозні підстави вважати, що мало місце фіктивне підтвердження експорту в Україну польської компанії «NORMA K Sp. Z.O.О.» та відповідно проводили перевірку діяльності польської компанії «NORMA K Sp. Z.O.О.» щодо експорту автомобілів в Україну.

В протоколі зазначено, що разом з цим листом - зверненням митних органів РП, отримано скан-копії фактури на автомобіль Renault Master, VIN кузова: НОМЕР_4, видрук з польських електронних баз даних KOMUNIKAT IE599.

Згідно зазначеної скан-копії фактури від 14.02.2018 року було укладено договір купівлі - продажу автомобіля Renault Master, VIN кузова: НОМЕР_4 між польською компанією «NORMA K Sp. Z.O.О.» та ОСОБА_2 та 14.02.2018 року об 11 год 42 хв зазначений транспортний засід був вивезений з РП на територію України.

Разом з тим, згідно інформації Львівської митниці ДФС, ОСОБА_2 подано до митного оформлення іншу фактуру, де продавцем автомобіля Renault Master, VIN кузова: НОМЕР_4 є польська компанія «CLOBAL TRUST PROJEKT Sp. Z.O.О.», а покупцем українська фірма «Захід Автоекспрес».

Між відомостями цієї декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу документами є невідповідності щодо відправника, одержувача і вартості транспортного засобу.

Відтак, на думку органу доходів і зборів, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 483 Митного кодексу України.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП вказує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.3 ч.1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється, зокрема, на основі принципу законності та презумпції невинуватості.

Частиною 1 ст.458 МК України, визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності ст. 251 КУпАП, ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов'язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов'язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов'язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В матеріалах справи наявний лист - звернення від митних органів РП в якому зазначено, що в Палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві виникли сумніви щодо діяльності польської компанії «NORMA K Sp. Z.O.О.», а саме виникли серйозні підстави вважати, що мало місце фіктивне підтвердження експорту в Україну польською компанією «NORMA K Sp. Z.O.О.».

З метою встановлення обставин діяльності польської компанії «NORMA K Sp. Z.O.О.» митні органи РП проводили перевірку її діяльності по експорту автомобілів в Україну, які нібито поставлених на адресу українських отримувачів, перерахованих в додатку 1, а саме шини та автомобілі, які були вивезені на територію України на основі 51 інвойсів.

Разом з тим, матеріали справи не містять належним чином оформленого додатку № 1 чи витягу з нього, на який покликається митний орган РП.

Покликання митного органу на долучені до листа скан - копії фактури на автомобіль Renault Master, VIN кузова: НОМЕР_4 та видрук з польських електронних баз даних KOMUNIKAT IE599 не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки не доведено що вони мають чи повинні мати переважне доказове значення порівняно з документами, поданими до митного оформлення автомобіля автомобіля марки Renault Master, VIN кузова: НОМЕР_4 в Україні.

Крім того, захисником ОСОБА_2 - адвокатом Бабій І.М. з метою визначення справжності підпису ОСОБА_2 на копії фактури nn FA/47/02/2018 було подано клопотання про призначення у справі про порушення митних правил судової почеркознавчої експертизи, оскільки підпис ОСОБА_2 є підробленим, фактура nn FA/47/02/2018 фальшивою. Разом з тим, провести таку експертизу не вбачається можливим, оскільки як в розпорядженні митних органів, так і в матеріалах справи відсутній оригінал фактури nn FA/47/02/2018, а відтак, враховуючи дану обставину, неможливо погодитись з думкою митного органу про дійсність фактури nn FA/47/02/2018, оскільки у справі про порушення митних правил, не доведено, що одержані від польської компанії документи є дійсними.

Навпаки, такі покликання на фактуру nn FA/47/02/2018 не служать жодним підтвердженням про вчинене адміністративне правопорушення особою, а є лише ознакою поверхневості в роботі митних органів, оскільки органом доходів і зборів - Львівською митницею ДФС остаточно не з'ясовані питання достовірності вищевказаних документів, обставини їх виготовлення.

Митним органом не з'ясовано дійсна участь в досліджуваних подіях продавця транспортного засобу, адже митниця не направляла належним чином оформлених запитів ні до польської фірми «CLOBAL TRUST PROJEKT Sp. Z.O.О.», ні до зазначеного в наданих польськими митними органами документах суб'єкта господарської діяльності «NORMA K Sp. Z.O.О.».

В матеріалах справи відсутні докази підробки, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих до митного контролю в Україні, адже вказані документи недійсними у встановленому Цивільним кодексом порядку не визнані.

Більше того, митним органом ставиться у вину ОСОБА_2 подання митному органу як підстави для переміщення підроблених документів чи документів одержаних незаконним шляхом, однак при цьому не вжито належних заходів для підтвердження факту підробки таких документів чи їх одержання незаконним шляхом.

Відповідно до ст.336 МК України, однією з форм митного контролю є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів поданих органу доходів і зборів.

Ця форма митного контролю відповідає і вимогам Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція), до якої Україна приєдналася 15.02.2011 року, відповідно до якої, митна служба прагне до співробітництва з іншими митними службами, а система митного контролю містить у собі контроль на основі методів аудиту. Основоположними принципами Кіотської конвенції є сприяння розвитку зовнішньої торгівлі без шкоди для ефективного митного контролю, використання в рамках митного контролю принцип проведення контролю після випуску товарів.

Однак, зміст листа від 18.07.2018 року, сам по собі, не може свідчити про наявність порушення митних правил, оскільки лист не містить достатніх даних, які б давали можливість беззаперечно стверджувати, що саме при декларуванні товару на митній території України, а не на території РП мало місце подання документів, які містять неправдиві відомості щодо відправника зазначеного у протоколі товару.

При цьому слід взяти до уваги, що заявлена декларантом митна вартість транспортного засобу згідно з митною декларацією № 209190/2018/012819 визначена за передбаченим ст.64 МК України резервним методом, з яким погодився митний орган.

Митна вартість ввезеного на територію України автомобіля була визначена після проведення повного митного огляду транспортного засобу, проведення відповідних автотоварознавчих досліджень, визнана такою, що відповідає поданій митній декларації.

З метою розмитнення ввезеного транспортного засобу власником українською фірмою «Захід Автоекспрес» були сплачені усі необхідні митні платежі та Львівською митницею ДФС було прийнято рішення про випуск у вільний обіг автомобіля Renault Master, VIN кузова: НОМЕР_4.

Станом на сьогоднішній день автомобіль Renault Master, VIN кузова: НОМЕР_4 випущений у вільний обіг, перебуває у власності української фірми «Захід Автоекспрес», по ньому не донараховано митних платежів в порядку пост-аудиту та не виставлено жодних податкових повідомлень-рішень по ньому. При цьому, жодних претензій щодо митної вартості, а відтак і можливих нанесених збитків державі Україна, митним органом у вказаному протоколі не ставиться.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України для притягнення до відповідальності ст. 352 МК України (ст. 483 МК України 2012 року) необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06. 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами, внесеними згідно із Постановою ПВСУ від 30.05.2008р №8.).

З наведеного випливає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані в Україні до митного оформлення містять неправдиві дані, тобто відомості зазначені у них належним чином не перевірені та не спростовані, а тому в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Так, відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, враховуючи визначення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у якому, зокрема, вживається термін «приховування, а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_2 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася на митними органами.

Згідно ч.1 ст.483 МК України відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Виходячи зі змісту даної статті, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів.

Таким чином, беручи до уваги те, що в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які б прямо вказували на надання ОСОБА_2 митному органу документів з недостовірною інформаціює, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.483 МК України.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 09 квітня 2012 року в справі № 21-260 «а -11», порушення митних правил, яке полягає в заявленні в митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим, оскільки воно припиняється з поданням декларації митному органу.

В силу того, що надання митному органу документів здійснюється в певний час, а саме під час митного оформлення товарів, повинне бути виявлене саме під час митного оформлення товарів та припиняється із поданням декларації митному органу, відтак діяння особи, яке полягає у діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з наданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані, є закінченим з моменту подання митному органу таких документів, та не може вважатися триваючим правопорушенням.

Судом встановлено, що подання митної декларації мало місце 14 лютого 2018 року, протокол про порушення митних правил № 5657/20900/18, як зазначено у його змісті, складено 13 вересня 2018 року. Відповідно до положень ст. 467 МК строк накладення адміністративного стягнення становить не більше шести місяців з дня вчинення правопорушення, а відтак митний орган не вправі був розпочинати провадження у цій справі про порушення митних правил, оскільки строки накладення адміністративного стягнення сплили.

Отже, суд приходить до переконання, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 слід закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 483 МК України.

Керуючись ст. 247 КУпАП, ст.ст. 198, 222, 335, 483, 528 МК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадженняу справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.483 МК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Р. Юрків.