Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3608/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Рішко Г.І., за участю секретаря судового засідання Стрижак О.М., прокурора Дорошевича Р.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, оператора котельні ЗОШ №1 м.Виноградів, депутата Чернянської сільської ради Виноградівського району,

за ознаками ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відносно ОСОБА_1 старшим уповноваженим в ОВС відділу Управлінням захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України 05.11.2018 року було складено протокол №187 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, згідно якого ОСОБА_1, який обраний депутатом Чернянської сільської ради в період з листопада 2015 року по теперішній час, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як суб'єкт декларування, згідно підпункту б) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2018), а саме 05.04.2018 р., опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно примітки до ст.172-6 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розпочинає свою роботу в два етапи: на другому етапі розпочинає свою роботу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Відповідно до рішення №1 першої сесії VII скликання від 17 листопада 2015 року Чернянської сільської ради Виноградівського району, було визнано повноваження обраного депутата Чернянської сільської ради ОСОБА_1 та інших.

ОСОБА_1 по теперішній час є депутатом Чернянської сільської ради, а тому був зобов'язаний до 01.04.2018 року подати декларацію за 2017 рік, особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до листа НАЗК від 27.04.2018 № 07-530 було засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 09 год 00 хв 02.01.2018 по 09 год 50 хв 02.01.2018 року. Близько 12 год 00 хв 15.03.2018 Реєстр не функціонував (фіксувалась помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12 год 40 хв 15.03.2018 роботу Реєстру відновлено.

Вжиття невідкладних заходів дозволило забезпечити функціонування Реєстру та реалізувати суб'єктами декларування обов'язок щодо подання електронних декларацій відповідно до законодавства.

Згідно інформації отриманої від НАЗК №44-01/40717/18 встановлено, що ОСОБА_1 почав роботу та подав декларацію за 2017 рік в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» лише 05.04.2018.

Таким чином, в період з 01.01.2018 по 01.04.2018 усвідомлюючи обов'язок подання щорічної декларації за 2017 рік, ОСОБА_1 мав можливість подати щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, але подав її успішно лише 05.04.2018 року, тобто несвоєчасно та без поважних причин.

Об'єктивних причин щодо несвоєчасності подання та оприлюднення зазначеної декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції не встановлено.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП не визнав та пояснив, що умислу на несвоєчасне подання щорічної декларації за 2017 рік не мав. Після оформлення електронно-цифрового підпису для можливості оформлення електронної декларації 19-20 березня 2018 року, він заповнив на сайті НАЗК декларацію про що повідомив секретаря сільської ради. Наступного дня секретарем сільської ради йому повідомлено, що на сайті НАЗК його декларація не прослідковується. Після цього він почав заходити на сайт НАЗК для з'ясування причини неопублікування його декларації, однак на сайт неможливо було зайти. 30.03.2018 року на електронну адресу його дружини ОСОБА_3 надійшов лист про необхідність зміни електронної адреси. 02.04.2018 року ним виконано всі умови для зміни електронного адресу і тільки 05.04.2018 року адресу було змінено, після чого відразу на сайт НАЗК було подано його електронну декларацію. Отже, жодного умислу не подавати декларацію у нього не було, а невчасно подав декларацію виключно через об'єктивні причини, на підтвердження існування яких у судовому засіданні подав скріншоти переписки щодо зміни електронної адреси. Просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 вважає, що вина ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні декларації не встановлена. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вживав всіх заходів до своєчасного заповнення електронної декларації, однак з причин, які від нього не залежали, він не зміг своєчасно заповнити електронну декларацію через те, що зміна електронної адреси відбулася тільки 05.04.2018 року, після чого ним було заповнено та подано декларацію. Вказане свідчить про відсутність суб'єктивної сторони правопорушення, а саме умислу на його вчинення, а тому вважає, що справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_1 в березні місяці почав заповнювати декларацію. Він неодноразово повідомляв її про заповнення декларації, однак така не відображалася на сайті НАЗК. ОСОБА_1 не подав вчасно декларацію, оскільки не міг авторизуватися на сайті НАЗК у зв'язку із зміною електронної пошти, а нову поштову скриньку зміг зареєструвати тільки 05.04.2018 року, і в цей же день подав декларацію.

Прокурор в судовому засіданні висловив свою думку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв'язку з чим до останнього слід застосувати заходи адміністративного впливу у вигляді штрафу.

Вислухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, додані до протоколу матеріали, зокрема лист НАЗК від 14.09.2018 року (а.с.6-7), повідомлення національного агенства про факт неподання декларації (а.с.8), витяг з Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.9-12), лист виконавчого комітету Чернянської сільської ради (а.с.12), протокол про результати виборів депутатів Чернянської сільської ради (а.с.13-14), рішення про підсумки виборів від 17.11.2015 року (а.с.15-17), письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.18), копії скриншотів щодо неможливості подати декларацію (а.с.19, 20), роздруківку декларації ОСОБА_1 (а.с.21-26), оцінивши їх у сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об'єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об'єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб'єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб'єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ст. 7 ч. 1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Об'єктивна сторона адмінправопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності

Судом встановлено, і таке не заперечено ОСОБА_1, що він зобо'язаний був подати щорічну декларацію за 2017 рік у строк з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року, однак таку подав тільки 05.04.2018 року, тобто з пропуском встановленого строку.

Конструктивною ознакою правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за виключається.

Даючи оцінку поясненням ОСОБА_1, що він вживав заходів до того, щоб вчасно, до 01.04.2018 року, подати щорічну декларацію за 2017 рік на сайт НАЗК, однак до 01.04.2018 року це зробити не зміг з об'єктивних причин, оскільки не міг авторизуватися на сайті НАЗК у зв'язку зі зміною електронного адресу, а нову поштову скриньку зміг зареєструвати тільки 05.04.2018 року, і в цей же день подав декларацію, суд констатує, що вказані пояснення підтверджено копіями скриншотів. Зокрема, 30.03.2018 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належить його дружині ОСОБА_3 прийшов лист про те, що йому необхідно змінити електронну адресу. 02.04.2018 року на цю ж електронну адресу знову надійшов лист про те, що необхідно зробити для зміни електронної адреси.

Ст. 172-6 ч. 1 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,

Таким чином для визначення наявності вини у діях ОСОБА_1 суд має встановити, чи не було обумовлене поважними причинами несвоєчасне подання декларації особою.

При вирішенні справи цієї категорії, суд керується Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року No 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Аналізуючи дії ОСОБА_1, суд вважає, що у нього як суб'єкта декларування дійсно є обов'язок до 01.04.2018 року подати декларацію, натомість у держави є позитивний обов'язок забезпечити громадянам можливість безперешкодного подання такої декларації та належне технічне та інформаційне забезпечення цього процесу.

Згідно з положень ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», корупційним правопорушенням є тільки умисне діяння, а відтак, за діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, вчинені через необережність, відповідальність особи за цією статтею настати не може.

Водночас, з наявних в матеріалах пояснень та пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні, слід зробити висновок, що останній не мав прямого умислу щодо несвоєчасного подання декларації, такого свого обов'язку не виконав через неможливість зайти на персональний електронний кабінет, у зв`язку з неналежним функціонування електронної системи НАЗК.

Суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2, висловлені в судовому засіданні, та приходить до висновку, що у суді не встановлено вину ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні декларації особою, оскільки умислу на вчинення правопорушення (суб'єктивної сторони складу правопорушення), не встановлено, та навпаки, підтверджено, що він власне намагався виконати вимоги закону, але з причин незалежних від нього, цього зробити не зміг.

У п.1 ч.1 ст.247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи викладене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення слід закрити в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 9, 247, 280, 283, 284, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції»,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду.

СуддяГ. І. Рішко