П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Слива Ю.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 08 вересня 2018 року приблизно о 23:20 годині по вул. Вербній, 2 в смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем «Mitsubishi Spase Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 (огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в Бородянській ЦРЛ, за адресою: вул. Семашко, 3, смт. Бородянка, Київська область). Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не враховано, що протокол про адміністративне правопорушення містить неточності та чисельні виправлення, а тому не може бути належним та допустимим доказом, окрім цього, не враховано, що працівником поліції та лікарем було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Апелянт стверджує, що лікар-нарколог його взагалі не оглядав, і звідки взявся висновок, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, йому не відомо, при цьому, в поясненнях свідки вказують, що в їх присутності порушником було пройдено тест на приладі Драгер, який показав, що алкогольне сп'яніння відсутнє, тобто за наявності суперечливих доказів, суд не викликав у судове засідання свідків та не дослідив належним чином наявні докази, що вказує на поверхневий та формальний розгляд справи. Тому просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_2. у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №118507 від 08.09.2018 року, у якому викладені обставини вчинення правопорушення; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та висновком щодо його результатів від 09.09.2018 року, згідно з якими ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння та вміст алкоголю складав 2,4 промілі; поясненнями поліцейської капрала поліції Чорної К.Г., яка в суді першої інстанції детально пояснила про обставини вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП є правильною.

Посилання на те, що працівниками поліції та лікарні допущено ряд порушень норм чинного законодавства України при виконанні своїх посадових обов'язків, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами.

Так, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_2 чи його захисник зверталися з будь-якими заявами до правоохоронних органів щодо неправомірності дій вказаних осіб.

Не оскаржували вони й до суду їх дії, у тому числі й при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

До того ж, навіть не звертались до керівництва поліції чи лікарні з заявою про проведення службового розслідування з приводу неправомірних дій їх підлеглих.

Крім того, суду не надано достатньо доказів про те, що наявність вказаних порушень можуть вплинути на законність оскаржуваного рішення.

Доводи про те, що перевірка ОСОБА_2 на стан сп'яніння відбулася за допомогою приладу «Алконт 01СУ», який не входить до переліку дозволених для застосування на території України, безпідставні та спростовуються наданими самим же захисником ОСОБА_2 документами, а саме: свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-02/1853, яке чинне до 30.11.2018 року.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 року, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, якою здійснюється огляд на стан сп'яніння поліцейський надає особі на її вимогу перед проведенням огляду на стан сп'яніння.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що перед оглядом на стан сп'яніння ОСОБА_2 просив надати йому відповідні документи. Зазначене питання у ОСОБА_2 виникло на стадії розгляду справи в апеляційному порядку.

Посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки в містить неточності та виправлення, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, однак вказані обставини не можуть суттєво вплинути на законність оскаржуваної постанови.

Доводи про те, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 проводився з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки такий огляд здійснювався в закладі охорони здоров'я. При цьому, суд враховує пояснення поліцейської Чорної К.Г., яка в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_2 погодився пройти огляд з використанням приладу «Драгер», однак при здійсненні продуву втягував у себе повітря, а не дув у прилад. Саме тому йому запропонували проїхати до районної лікарні, на що він погодився.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд належним чином проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При прийнятті рішення, суд також врахував й особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, врахував, що дане правопорушення є грубим порушенням ПДР України.

Тому, із стягненням у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, апеляційний суд погоджується, і підстав для його зміни та пом'якшення не вбачає.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива