Категорія:ст.124 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончука В.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката - Рущака В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого в ТОВ «Інститут ЗВ та ОНС», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним за те, що він 11 липня 2018 року об 14 год. 05 хв., керуючи автомобілем марки «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі Т2013, при виїзді на нерегульоване перехрестя з автодороги М-09, не надав переваги автомобілю марки «Фольксваген Транспортер», номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з цим автомобілем, у зв'язку з чим ці транспортні засобі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.2.3 «б», п.16.11 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм закону, просить її скасувати як незаконну та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, його захисника Рущака В.М., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №416159 від 11.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.2.3 «б», п.16.11 Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Відповідно до п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху (п.16.11 ПДР України).

За змістом ст.124 КпАП України об'єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні правопорушення не визнавав, та вказував про те, що Правил дорожнього руху не порушував.

Проте такі його доводи до уваги не приймаються.

Доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, стверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №416159 від 11.07.2018 року, який підписаний ОСОБА_2 (а.с.1);

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів після ДТП, характер механічних пошкоджень транспортних засобів, який підписаний без зауважень ОСОБА_2 (а.с.2);

- письмовим поясненням ОСОБА_5, який являється іншим учасником ДТП (а.с.4).

Крім того вина ОСОБА_2. доводиться і його письмовим поясненням, яке він надав працівникам поліції на місці ДТП. Зокрема, він пояснив, що керуючи автомобілем був засліплений сонцем та на фоні темних вантажівок, що були припарковані поряд на узбіччі дороги не помітив мікроавтобус «Фольксваген». Він же рухався автомобілем з мінімальною швидкістю на першій передачі, призупинився для надання переваги в русі іншим автомобілям, і вже після початку руху відчув удар (а.с.3).

Досліджений в судовому засіданні висновок експерта №373 від 21.11.2018 року не дає чіткої відповіді про те, що з технічної точки зору стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, цей висновок, зокрема вказує про те, що в дорожній ситуації водій автомобіля марки «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності до вимог 16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 цих правил, згідно яких дати дорогу автомобілю марки «Фольксваген Транспортер», який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, що на думку суду в даному випадку й було у причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи судом, про відсутність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним п.2.3 «б», п.16.11 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Таким чином, твердження апелянта не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КпАП України.

Таким чином, постанова судді Луцького міськрайонного суду від 18 вересня 2018 року в даній справі є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КпАП України.

А відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін відповідно до ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2018 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук