Справа № 540/26/18
Провадження № 3/550/142/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року смт. Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Антонов А.А., за участю прокурора Голубицького В.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Чутове справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженої, судді у відставці, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4, внутрішньо переміщена особа, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5,

до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу № 12 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, ОСОБА_1 Указом Президента України від 26.09.2015 р. № 564/2015 «Про переведення суддів» з Харцизького міського суду Донецької області переведена на посаду судді Машівського районного суду Полтавської області.

Вищою радою правосуддя прийнято рішення від 31.01.2017 р. № 157/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Машівського районного суду Полтавської області у відставку».

Згідно розрахункового листа за лютий 2017 р. судді Хомінець І.В., відповідно до ст. 143 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», було нараховано заробітну плату в розмірі 99 608 грн. 72 коп., у т.ч. вихідна допомога судді в розмірі 86 400 грн., та платіжним дорученням від 10.02.2017 р. № 101 у зв'язку з відставкою ОСОБА_1 їй було 13.02.2017 р. перераховано на картковий рахунок грошову допомогу в розмірі 80 185 грн. 02 коп.

ОСОБА_1, будучи особою, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, зобов'язана наступного року після припинення діяльності подати установлену ст. 45 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII «Про запобігання корупції» (надалі Закон № 1700) декларацію особи, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, до її подання є суб'єктом декларування.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону № 1700 у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного періоду, зазначений суб'єкт у 10 денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство запобігання корупції (надалі Національне агентство). Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Протягом 10 днів, після отримання 13.02.2017 р. одноразового доходу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного періоду, ОСОБА_1 не подала повідомлення до Реєстру про суттєві зміни в майновому стані в розмірі 80 185 грн. 02 коп., чим порушила вимогу ч. 2 ст. 52 Закону № 1700 та вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені інкримінованого їй адміністративного правопорушенні не визнала та просила закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях у зв'язку з тим, що вона не є суб'єктом даного правопорушення - вона не припинила діяльність, пов'язану з виконанням функції держави, а була звільнена у відставку у зв'язку з поданою нею заявою про відставку.

Прокурор в судовому засіданні надав висновок, в якому протокол підтримав і просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, т.я. встановлений факт несвоєчасного подання нею інформації про суттєві зміни в майновому стані. Одночасно прокурор просив провадження в справі закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Заслухавши наданий прокурором висновок, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою Верховної Ради України від 16.03.2006 р. № 3564-IV ОСОБА_1 обрано на посаду судді місцевого Харцизького міського суду Донецької області безстроково.

Указом Президента України від 26.09.2015 р. № 564/2015 «Про переведення суддів» ОСОБА_1 переведена з Харцизького міського суду Донецької області на посаду судді Машівського районного суду Полтавської області.

Вищою радою правосуддя від 31.01.2017 р. № 157/15-17 прийнято рішення від 31.01.2017 р. № 157/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Машівського районного суду Полтавської області у відставку».

Згідно розрахункового листа за лютий 2017 р. ОСОБА_1 були нараховані оклад в розмірі 6 400 грн., компенсація відпускних в розмірі 6 808 грн. 72 коп. та вихідна допомога судді в розмірі 86 400 грн., а всього 99 608 грн. 72 коп.

Платіжним дорученням від 10.02.2017 р. № 101 ОСОБА_1 13.02.2017 р. було перераховано 80 185 грн. 02 коп. кінцевого розрахунку при звільненні у лютому 2017 р.

ОСОБА_1 інкримінується те, що вона, будучи відповідно до ст.ст. 1, 45 та 52 ч. 2 Закону № 1700 та Примітки до ст. 172-6 КУпАП суб'єктом декларування, в порушення вимог ст. 52 ч. 2 Закону № 1700, після отримання 13.02.2017 р. доходу в сумі 80 185 грн. 02 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного періоду, у 10 денний строк з моменту отримання доходу була зобов'язана письмово повідомити про це Національне агентство шляхом подання електронного повідомлення до Реєстру про суттєві зміни в майновому стані, але цього не зробила.

У ч. 1 ст. 1. Закону № 1700 наведені терміни вживаються в такому значенні: субєкти декларування - особи, зазначені у п. 1, п.п. «а» і «в» п. 2, п. 4 і 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700 субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону № 1700 особи, зазначені у п. 1, п.п. «а» і «в» п. 2, п. 4 і 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п.п. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч. 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Стаття 52 в ч. 2 Закону № 1700 зазначає, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

В Примітці до ст. 172-6 КУпАП визначено, що субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1 та 2 ст. 45 Закону № 1700 зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитих в ч. 2 ст. 45 Закону № 1700 формулювання «припиняє діяльність, припинили діяльність та припинення діяльності» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 КЗпП України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень ст. 83 Закону України «Про державну службу», ст. 4 Закону України «Про статус народного депутата України» тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України від 02.06.2016 р. № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон № 1402) розрізняє терміни «звільнення» (ст.ст. 112 - 118) та «припинення» (ст.ст. 119 - 125), а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення цього Закону повністю кореспондують зі ст. 126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття. Аналогічний підхід використано законодавцем в ст. 149-1 Конституції України щодо припинення повноважень судді Конституційного Суду України та його звільнення.

Так, у ч. 7 ст. 126 Конституції України та ст. 119 Закону № 1402 зазначено, що повноваження судді припиняються виключно в разі: 1) досягнення суддею шістдесяти п'яти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним.

Слід зазначити, що саме такий підхід використала Рада суддів України, приймаючи рішення від 15.09.2016 р. № 54 «Щодо питання припинення повноважень суддів з визначених Законом № 1402 підстав».

Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст. 125 Закону № 1402, є саме припинення повноважень судді (ст.ст. 119 - 125). Звільнення ж судді з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України та ст. 112 Закону № 1402, не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального закону.

Таким чином, беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які звільняються з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, зокрема на підставі п. 4 зазначеної частини у зв'язку з подання заяви про відставку, не можуть бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП у т.ч. неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (ч. 2 цієї статті), зокрема, внаслідок отримання суддею вихідної допомоги у зв'язку з відставкою до досягнення ним шістдесяти п'яти років, адже суб'єкт їх вчинення однаковий.

Аналогічна позиція викладена у п. 2 інформаційного листа судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією».

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладений обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_1 не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вона не припинила повноваження судді, а була звільнена з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Враховуючи викладене, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 126, 149-1 Конституції України, ст.ст. 3, 7, 9-11, 172-6, 247, 279, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, ст.ст. 1, 3, 45, 52 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 112-125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області Чутівський районний суд Полтавської області особою, щодо якої її винесено, а також прокурором у випадку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А. А. Антонов