Справа № 219/7369/18
Провадження № 3/219/2674/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Брагіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області адміністративний матеріал у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Райдужна), буд.14,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

27 червня 2018 року о 23 год. 40 хв. в м. Часів Яр Донецької області по вул. Бориса Глібського, 3 водій ОСОБА_1 керував мопедом YAMAHA JOG з явними ознаками наркотичного спяніння (звужені зіниці очей, невнятна мова, почервоніння очей), від продуття алкотестеру «DRAGGER» та проходження медичного огляду в медичному закладі для встановлення стану наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Правопорушник в судовому засіданні винуватість у скоєнні правопорушення визнав, вказав, що 27 червня 2018 року о 23 год. 40 хв. в м. Часів Яр Донецької області по вул. Бориса Глібського, 3 він керував мопедом YAMAHA JOG, його зупинили працівники поліції для перевірки документів, запропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння, але він відмовився їхати до наркологічного диспансеру в м. Словянськ для проходження медичного огляду на стан спяніння, оскільки він раніше вживав наркотичні засоби, також він поспішав додому, бо було вже пізно, вважає це поважною причиною. Крім того зазначив, що працівники поліції вели себе не у відповідності з інструкціями, пили пиво, однак скарг на дії працівників поліції не складав. Вважає, що дії працівників поліції не відповідали вимогам закону, а тому суд повинен врахувати ці обставини.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення БД № 012175 від 27.06.2018 року (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.4-5).

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення і поясненням ОСОБА_1, суд зауважує наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, повязаного з правами та обовязками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому предявлене «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме - з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Разом з тим, суд вважає за необхідне констатувати, що в пояснювальній записці до проекту Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), яким в подальшому було закріплено діючі санкції, як один із аргументів посилення відповідальності було зазначено, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог правил дорожнього руху є розроблення системи їх ефективного покарання та посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Виходячи з пояснень ОСОБА_1, ним фактично були підтвердженні обставини скоєння правопорушення, а саме - що він дійсно відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння.

Однак, правопорушник вважає, що відмова від проходження медичного огляду у звязку з тим, що він поспішав, є поважною причиною. Між тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на підтвердження зазначених ним обставин та не зазначив жодної поважної причини відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння.

ОСОБА_1 суду не надано достовірних доказів, які б спростовували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, суду не надано достовірних доказів та не вказано про існування таких доказів, які б підтвердили його невинуватість у скоєнні правопорушення та поважність або наявність причин, які спонукали відмовитися від проходження медичного огляду.

Також суд звертає увагу, що 24.07.2018 року правопорушник покинув зал судового засідання, чим виразив свою байдужу позицію до вчиненого правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що складає 352 грн. 40 коп., а тому суд стягує на користь держави вказаний судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя -

ОСОБА_4