Справа № 361/4366/18
Провадження № 3/361/1997/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2018 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Телепенько А.Д., розглянувши матеріали, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого на посаді сільського голови Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, будучи сільським головою Кулажинської сільської ради, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону, 21 червня 2017 року, перебуваючи у приміщенні Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області за адресою: Київська область, Броварський район, селище Кулажинці, вул. Партизана Стригуна, З, головуючи на пленарному засіданні XVIII сесії Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області VI скликання, під час розгляду питання № 4 порядку денного «Про розгляд заяв громадян» та прийняття за його результатами «рішення Кулажинської сільської ради № 128-ХVІІІ-VІ «Про надання дозволу на розробку детального плану території», усвідомлюючи існування суперечності між своїм приватним інтересом, повязаним з існуванням позаслужбових відносин із ТОВ «ОСОБА_2 Центр», та представницькими повноваженнями, повязаними з участю у розгляді та прийнятті згаданого рішення (прийнятого в інтересах ТОВ «ОСОБА_2 Центр»), взяв участь у голосуванні за прийняття згаданого рішення без попереднього самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів, чим порушив вимоги, встановлені пунктом 3 частини першої статті 28 Закону та статтею 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Також, у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа про адміністративне правопорушення № 361/4366/18 (провадження 3/361/1996/18) з якої вбачається, що ОСОБА_1 будучи сільським головою Кулажинської сільської ради, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону, 21 червня 2017 року, перебуваючи у приміщенні Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області за адресою: Київська область, Броварський район, селище Кулажинці, вул. Партизана Стригуна, 3, головуючи на пленарному засіданні XVIII сесії Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області VI скликання, під час розгляду питання № 4 порядку денного «Про розгляд заяв громадян» та прийняття за його результатами рішення Кулажинської сільської ради № 128-ХVІІІ-VІ «Про надання дозволу на розробку детального плану території», усвідомлюючи існування суперечності між своїм приватним інтересом, повязаним з існуванням позаслужбових відносин із ТОВ «ОСОБА_2 Центр», та представницькими повноваженнями, повязаними з участю у розгляді та прийнятті згаданого рішення (прийнятого в інтересах ТОВ «ОСОБА_2 Центр»), не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги, встановлені пунктом 2 частини першої статті 28 Закону та статтею 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі с. 36 КУпАП суд, вважає за доцільне вищевказані справи про адміністративні правопорушення обєднати в одне провадження для спільного розгляду і вирішення, оскільки правопорушення вчинені одним і тим же правопорушником.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у порушенні вимог щодо не повідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів, будучи уповноваженою особою на виконання функцій місцевого самоврядування, не визнав, пояснив, що даний «конфлікт» жодним чином не міг вплинути на об'єктивність прийнятих його рішень, оскільки вищевказане рішення приймалось шляхом голосування, а не самостійно ним, а по-друге, вищевказане рішення не стосувалось земельних ділянок, які належать останньому на праві приватної власності і які він передав в оренду ТОВ «ОСОБА_2 Центр».

Крім того, рішення від 21 червня 2017 року «Про надання дозволу на розробку детального плану території» не могло вплинути на об'єктивність або неупередженість його дій, оскільки жодним чином не стосувалось земельних ділянок, що належать ОСОБА_1, а стосувались земельних ділянок, які належали ТОВ «ОСОБА_2 Центр» та іншим особам, зокрема - ОСОБА_3

Вказує, що його дії, не характеризуються прямим умислом (або необережністю) на незаконне збагачення або збагачення інших осіб, оскільки шкода державним інтересам не завдана, голосування здійснювалося на законних підставах та згідно встановленій процедурі, крім того, голосування не стосувалось земельних ділянок, що належить особисто йому або його близьким родичам.

Зазначає, з матеріалів адміністративної справи не вбачається ознак в його діях реального конфлікту інтересів та наявності у нього реальної заінтересованості у власному збагаченні чи збагаченні інших осіб.

Просив провадження у справах закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Новицька Н.В. в судовому засіданні підтримала доводи викладені в протоколах про адміністративні правопорушення про наявність в діянні субєкта відповідальності за повязане з корупцією правопорушення ОСОБА_1, та необхідність притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши надані матеріали, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами справи - протоколами про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП від 11 липня 2018 року № 31-04/248 та передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП від 11 липня 2018 року № 31-04/249.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, позицію прокурора, суд приходить до наступного.

Так, ОСОБА_1, відповідно до рішення Кулажинської сільської ради від

11 листопада 2015 року № 1 «Про підсумки виборів депутатів сільської ради та сільського голови» є сільським головою Кулажинської сільської ради та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону - субєктом, на якого поширюється дія цього Закону.

На пленарному засіданні XVIII сесії Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області VI скликання, що відбулося 21 червня 2017 року, у межах розгляду питання № 4 порядку денного «Про розгляд заяв громадян» розглянуто лист ТОВ «ОСОБА_2 Центр» щодо надання дозволу на розробку детального плану території.

За результатами розгляду вказаного листа прийнято рішення Кулажинської сільської ради від 21 червня 2017 року №128-ХVІІІ-VІ «Про надання дозволу на розробку детального плану території», згідно пунктом 1 якого ТОВ «ОСОБА_2 Центр» надано дозвіл на розроблення детального плану території земельної ділянки загальною площею 0,2944 га в межах с. Кулажинці Броварського району Київської області, кадастровий номер :01:017:0062.

Згідно з протоколом пленарного засідання Кулажинської сільської ради від 21 червня 2017 року №18 та відомостями про поіменне голосування, у розгляді питання №4 порядку денного «Про розгляд заяв громадян» у частині розгляду звернення ТОВ «ОСОБА_2 Центр» щодо надання дозволу на розробку детального плану території брали участь 8 депутатів та сільський голова ОСОБА_1 Рішення №428-ХVІІІ-VІ за результатами розгляду вказаного питання прийнято одноголосно.

Згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :03:005:0017, :02:001:0026, :03:005:0044, :02:002:0021 у межах території Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області.

Вказані земельні ділянки ОСОБА_1 передано в оренду ТОВ «ОСОБА_2 Центр» за договорами від 05 квітня 2016 року (земельна ділянка :03:005:0044), від 14 серпня 2016 року (земельні ділянки :03:005:0017, :02:002:0021), від 21 жовтня 2016 року (земельна ділянка :02:001:0026) строком на 7 років.

Таким чином, вищевказане рішення не стосувалося земельних ділянок, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Як убачається з положень ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно п. 2 примітки до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП визначено поняття реального конфлікту інтересів, під яким слід розуміти суперечність між приватним, інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Згідно ст. 8 Конституції України «в Україні визнається і діє принцип верховенства права».

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності (рішення ЄСП/1 у справі «Христов проти України» від 19.02.2009, заява № 4465/04). Правова визначеність вимагає, щоб норми актів були зрозумілими, точними й гарантували, що ситуації та правовідносини будуть передбачуваними. Адже інакше не можна забезпечити однакового застосування положень законів, що уможливлює необмежене їх трактування в правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, адже це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах «Рябих проти Росії», заява від 2003 р., №52854/99, п.52; «Савінський проти України», заява від 28.02.2006; №6965/02, п.23).

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством.

Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав люди і основоположних Свобод.

За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», національні суди при розгляді справ зобов'язані застосовувати Конвенцію та практику Суду, які є джерелом національного права України.

Таким чином, з викладеного та зазначених вище норм Законів випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7, ст.ст. 245, 251, 254, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Обєднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП №361/4366/18 (провадження 3/361/1997/18) зі справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП №361/4366/18 (провадження №3/361/1996/18).

Присвоїти обєднаному провадженню №361/4366/18 (провадження 3/361/1997/18).

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Броварський міськрайонний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Телепенько А.Д.

Постанова суду набрала законної сили _________________________.

Постанова виконується в примусовому порядку на протязі 3-ох місячного терміну з дня її винесення.