Справа № 199/2519/18
ПОСТАНОВА

іменем України

2018 року травня місяця 23 дня м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши матеріал, що надійшов від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпро, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,-

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 323314 від 08.04.2018 гр. ОСОБА_1 08.04.2018 о 09-40 годині за адресою: вул. Любарського, 106 в м. Дніпро, вчинив дрібне хуліганство, на неодноразові вимоги поліцейського припинити правопорушення не реагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення сповіщався належним чином, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження у справі необхідно закрити, з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За кваліфікацією ст. 185 КУпАП - є злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків….або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, що зазначено і в Постанові Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 (абзац 2 пункт 7).

З вказаних встановлених обставин, лише складений протокол та копія рапорту поліцейських, які є заінтересованими особами не може слугувати достатніми доказами для впевненого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним злісної непокори законному розпорядженні або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, передбачених ст. 185 КУпАП. А інші допустимі і належні докази цього в матеріалах справи відсутні і судом не встановлено.

Фабула протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить чіткої вказівки відповідно до п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», які саме вимоги предявляли працівники поліції та в чому конкретно виразилась непокора правопорушника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи

Сукупність вказаних обставин свідчить про те, що вина ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну його відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Все вищенаведене, дає суду правову підставу дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, провадження по даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 173, 247, 277, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.В. Дяченко

23.05.2018