Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/783/18
Провадження №: 3/332/285/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 р. м.Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ДПП УПП в Запорізькій області, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2018 року об 11-37 годині в м.Запоріжжі, по пров.Вогневому, поблизу будинку 5а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1103 д.н.з.НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законодавством порядку відмовився у медичному закладі у лікаря-нарколога, про що складено висновок №1103 від 14.03.2018 року, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1, після розяснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що в день складення даного протоколу погодився на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд у медичному закладі на стан наркотичного спяніння. Проте, перебуваючи у медичному закладі, з фізіологічних причин не зміг здати необхідний аналіз та, відповідно, пройти належний огляд.

У судовому засіданні інспектором УПП у Запорізькій області ДПП ОСОБА_2 зазначено, що 14.03.2018 року ним було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з його відмовою 14.03.2018 року у медичному закладі пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння, куди його було направлено внаслідок візуального встановлення таких ознак.

Під час розгляду справи у судовому засіданні лікар-нарколог ОСОБА_3 пояснив, що 14.03.2018 року до медичного закладу КУ «ОКНД» у супроводі працівників поліції прибув ОСОБА_1 для проведення медичного огляду на стан наркотичного спяніння. Ним було оглянуто останнього, за результатами чого встановлено попередній діагноз «наркотичне спяніння», про що складено акт №1103. Підставою цьому було те, що за ОСОБА_1 спостерігалося тремтіння повік, неточні рухи, млявий рух. Лабораторний тест ОСОБА_1 здати відмовився, тому заключний діагноз поставлений не був, а відтак ним складено висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Заслухавши пояснення вищезазначених осіб, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується такими доказами протоколом серії БР №076375 від 14.03.2018 року, де зафіксовано суть правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану спяніння, рапортом інспектора батальйону №3 роти № 2 УПП у Запорізькій області ДПП ОСОБА_2, де зазначені аналогічні факти та обставини направлення на огляд водія транспортного закладу, висновком та актом КУ «ОКНД» ЗОР від 14.03.2018 року, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, а також наданими у судовому засіданні поясненнями поліцейського ОСОБА_2 та лікаря-нарколога ОСОБА_3

Суд вважає неслушними доводи ОСОБА_1 щодо його фізичної неспроможності пройти належний медичний огляд на стан спяніння, оскільки жодним доказом вони не підтверджені.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння безпосередньо у медичному закладі, куди прибув у супроводі працівника поліції. Про таку відмову безпосередньо зазначив лікарю-наркологу, про що останнім було відображено у документі висновку щодо результатів медичного огляду №1103 від 14.03.2018 року. Складенню цього висновку передував акт медичного огляду, згідно з яким ОСОБА_1 встановлено попередній діагноз «наркотичне спяніння».

Наведені дії ОСОБА_1 свідчать про те, що він ухилився від проходження огляду на стан спяніння, що в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимогст.33 КУпАП, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; ступінь вини; дані про особу правопорушника, який, зокрема має посвідчення водія серії ВХХ 536123 від 28.01.2015 року, протягом останнього року не притягувався до адміністративної відповідальності; згідно з базою даних підсистеми «Адмінпрактика» НАІС ДДАІ МВС повторності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не має. Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави понесені судові витрати у сумі 352,40 гривень (Банк ГУДКСУ в Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач : УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030101 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя Л.В. Безлер