ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/192/18 Справа № 210/3924/18 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до відповідальності -ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Мельниченка Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу Мельниченка Ю.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАп та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_2 07.07.2018 року о 11.45 годині, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Соборності у м. Кривому Розі під час початку руху не переконався в безпеці свого маневру, та допустив зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія А5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги пунктів 10.1, 2.3б ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Мельниченко Ю.В. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник Мельниченко Ю.В. зазначив, що вказана постанова є такою, що не відповідає нормам КУпАП, так як суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 не порушував ПДР України. Окрім того, вважає, що суд незаконно не прийняв до уваги й показання ОСОБА_6, мотивуючи тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 та зацікавлена в інтересах справи. До того ж, звертає увагу, що допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_7 в своїх поясненнях вказав, що він дійсно направляв інспектора поліції ОСОБА_8 на другий день на місце ДТП для внесення "уточнень" в схему, та те що, при складанні схеми місця ДТП і протоколу інспектор не керується Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції від 10 травня 2018 р. №578/32030, а діє на свій розсуд. При цьому, зазначає, що суд безпідставно відмовив в проведенні автотехнічної експертизи, мотивуючи тільки тим, що закінчуються строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та захисника Мельниченка Ю.М., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов до таких висновків.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що копію судового рішення ОСОБА_2 було отримано 05 жовтня 2018 року.

З огляду на те, що з апеляційною скаргою ОСОБА_2 звернувся 16 жовтня 2018 року, тобто в межах десятиденного строку з моменту отримання постанови, апеляційний суд не вважає строк оскарження судового рішення пропущеним.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З вказаної норми закону видно, що відповідальність за ст. 124 КУпАП настає лише у разі встановлення порушення особою правил дорожнього руху та за умови наявності пошкоджень транспортних засобів та спричинення шкоди.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не містить відомостей про пошкодження транспортних засобів, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, як видно з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вийшов за межі встановлених обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та самостійно дійшов висновку про пошкодження транспортних засобів й завдання збитків.

Окрім того, встановивши вину в діях ОСОБА_2, суд належним чином обставини справи не дослідив.

Так, при винесенні оскаржуваного рішення, як на підставу для визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП та пояснення водія ОСОБА_5, однак, вказані докази самі по собі підтвердити вину ОСОБА_2 у ДТП, яке мало місце 07.07.2018, не можуть.

Також, суд передчасно дійшов висновку щодо невідповідності дій водія ОСОБА_2 положенням п.п.10.1 та 2.3б ПДР України, й не навів докладних мотивів свого рішення та не спростував позицію сторони захисту щодо необхідності призначення у справі автотехнічної експертизи.

На переконання суду апеляційної інстанції, для з'ясування питання невідповідності дій водія ОСОБА_2 під час ДТП вимогам ПДР України, а також причинного зв'язку між діями особи, яка притягується до відповідальності, і наслідками щодо пошкодження транспортних засобів, необхідні спеціальні знання, а відтак у справі необхідно було б провести відповідну експертизу, що не здійснено судом першої інстанції.

Разом з цим, враховуючи те, що для встановлення фактичних обставин справи необхідні спеціальні знання, за відсутності клопотань учасників провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущену судом неповноту судового розгляду.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо неповноти з'ясуванням обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, й вважає висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки ним здійснено передчасно.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу цього правопорушення, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_2 необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т АН О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мельниченка Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко