КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/164/2018 Постанова винесена суддею Леонтюк Л.К.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 25 лютого 2018 року о 03 год. 15 хв., керував автомобілем «БМВ 730», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Анни Ахматової, № 6 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння (а саме: розширені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі не погоджуючись з прийнятим рішенням просить скасувати постанову Дарницького районного суду від 15 травня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у зв'язку з відсутностю події правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги з доповненнями, апелянт вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також вказує на порушення місцевим судом, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права.

Так, ОСОБА_2 наголошує на порушенні норм процесуального права, які мали місце з боку працівників патрульної поліції щодо його затримання та поміщення до патрульного автомобіля. Вказані незаконні дії працівників поліції ним були оскарженні до Управління внутрішньої безпеки Національної поліції України та до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Також апелянт вказує на відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про його відмову в проходженні огляду на стан наркотичного сп'яніння, окрім припущень співробітника патрульної поліції, які були записані ним в протоколі.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає про те, що до протоколу додані на окремих бланках пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які викладені однаково, є ідентичними між собою за змістом, знаходяться на заздалегідь надрукованих бланках, заповнені співробітником поліції, і різняться лише підписами цих осіб, а в поясненнях свідка ОСОБА_5 взагалі йде мова про події датовані 25.08.2018 року. Разом з тим ОСОБА_2 вказує на безпідставну відмову місцевого суду в задоволенні його письмового клопотання про допит вказаних свідків в судовому засіданні.

Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення не вказана частина статті 130 КУпАП, тоді як в оригіналі протоколу, який був направлений до суду, частина статті була дописана.

Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду, під час її розгляду, були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 447341 від 25 лютого 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 25 лютого 2018 року о 03 год. 15 хв. в місті Києві на вулиці Анни Ахматової, 6, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем BMW 730, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 2), які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 25 лютого 2018 року в місті Києві на вулиці Анни Ахматової, 6 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 2).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп'яніння - розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції 25.02.2018 року у ОСОБА_2, в розумінні п.п.1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про його відмову в проходженні огляду на стан наркотичного сп'яніння не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та спростовуються вище викладеним.

Та обставина, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, а їх пояснення викладені однаково на заздалегідь надрукованих бланках та є ідентичними між собою за змістом, не може свідчити про неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2 на те, що в поясненнях свідка ОСОБА_5 взагалі йде мова про події датовані 25.08.2018 року є необґрунтованими та безпідставними, оскільки протокол складено 25.02.2018 року о 03 год. 15 хв., що по даті та часу відповідає написанню пояснень свідками. Зазначення в пояснення свідка ОСОБА_5 невірної дати, а саме 25.08.2018 р., суд апеляційної інстанції вважає нічим іншим, як технічною опискою.

Суд апеляційної інстанції також критично оцінює доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, з доповненнями, стосовно того, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення не вказана частина статті 130 КУпАП, тоді як в оригіналі протоколу, який був направлений до суду, частина статті дописана, оскільки відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був ознайомлений, отримав його копію та погодився з внесеними до нього даними, що засвідчено його особистим підписом, і жодних зауважень щодо змісту протоколу від нього не надходило.

Що стосується оскарження ОСОБА_2 дій співробітників патрульної поліції до Управління внутрішньої безпеки Національної поліції України та до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, то слід зазначити про те, що вказаний факт дійсно мав місце, однак він не є підставою для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення, з огляду на те, що відповідно до отриманого з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 06.11.2018 р. за вих.№2036/4210/01-18, 27.06.2018 р. До КМУ ДВБ НП України з прокуратури міста Києва надійшов лист щодо розгляду зібраних матеріалів перевірки за зверненням ОСОБА_2, в якому зазначено, що матеріали не містять підстав, передбачених ст. 214 КПК України, які б достовірно свідчили про наявність у діях окремих працівників УПП у м. Києві ДПП НП України кримінального правопорушення, що охоплюється поняттям, визначеним ст. 11 КК України, а тому підстав для вжиття заходів реагування на даний час не вбачається.

Будь - яких інших порушень правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, з доповненнями, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В.Фрич