АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/443/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

16 травня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

Як вказано у постанові суду, 12.11.2017 року о 00 год. 04 хв. в м. Харкові водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Renault Kangoo д.н. JGL 667 по вул. Героїв Праці, біля буд.38, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався попереду, чим заподіяв матеріальну шкоду та порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнав.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуМосковського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що автомобілем взагалі не керував. Матеріали справи не містять будь яких доказів причетності ОСОБА_2 до скоєння ДТП, окрім протоколу. Розглядаючи справу, районний суд проігнорував пояснення свідка ОСОБА_5, який пояснював, що саме він керував автомобілем Renault Kangoo д.н. JGL 667.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що через відсутність своєчасної правової допомоги, заявнику не було відомо про настання негативних правових наслідків після набрання постановою у справі законної сили.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_2 у своїх поясненнях наполягав, що автомобілем у день ДТП він не керував, у зв»язку із чим у його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

ОСОБА_5, допитаний апеляційним судом, пояснив, що ОСОБА_2 старший брат його цивільної дружини. Як вказував свідок, у день, коли мала місце вище вказана подія, саме він керував автомобілем Renault Kangoo (всього в машині було троє чоловіків), так як останнє належить йому на праві довіреності, та передавати ТЗ будь кому він не міг. Чоловік, не впоравшись з керуванням, здійснив зіткнення з маршрутним таксі, після чого усі пасажири вийшли на вулицю, а до них підійшли співробітники поліції. Як вказує свідок, ніхто не міг бачити, хто саме був за кермом Renault Kangoo, зважаючи на пізній час доби та погану погоду (дощ). ОСОБА_5 намагався пояснити поліцейським, що автомобілем керував саме він, однак, доки він відлучався з місця події хвилин на 20, інспектори вже встигли вилучити у ОСОБА_2 посвідчення водія та скласти протокол. При чому посвідчення водія при собі він не мав. Пояснити апеляційному суду чому під час складення протоколу надав пояснення, що автомобілем керував ОСОБА_2 не зміг.

ОСОБА_6, також допитаний судом у якості свідка, пояснив, що того дня був одним із пасажирів автомобіля Renault Kangoo, за кермом був ОСОБА_5, а ОСОБА_2 на передньому пасажирському сидінні. Чоловік підтвердив, що водій не мав при собі прав, та відмітив конфлікт, який мав місце між пасажирами Renault Kangoo та маршрутного таксі. Як зазначив свідок, він знав, що на місці події ОСОБА_5 вказав, що за кермом був ОСОБА_2 Чому він так зазначив не знає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

﻿ Факт правопорушення і вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 124759 від 12.11.2017 р. (а.с. 1), схемою місця ДТП (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 (а.с. 4, 5), учасника ДТП ОСОБА_4 (а.с. 5), частково поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушень вимог п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду щодо безпідставності доводів ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем, так як зазначене спростовується зібраними у справі доказами, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_5, підписаними останнім власноруч. Той факт, що в суді свідок змінив свої первісні покази на користь ОСОБА_2, а також пояснення свідка ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки зазначені особи є знайомими правопорушника, їх покази суперечать іншим доказам у справі, в той час, як вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена на підставі сукупності доказів.

Зазначені висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги.

Дослідивши всі обставини та характер скоєного правопорушення, суд першої інстанції визначаючи вид та розмір стягнення, враховуючи майновий стан правопорушника ОСОБА_2, правомірно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн., яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіМосковського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1