П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2018 Справа №607/22266/18

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., за участі адвоката ОСОБА_1 розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Тернополя, вул. Замкова, 1/28, громадянки України, працює викладачем у ПП «Мовні курсі», за частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповіднодо про адміністративне правопорушення серії ГП № 149751 від 16 жовтня 2018 року - ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: неналежно займається вихованням свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проявилось у тому, що останній 04 жовтня 2018 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні школи № 4 міста Тернополя ображав нецензурною лайкою малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому погрожував фізичною розправою, вдарив останнього в живіт саморобним ножем, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав забій мяких тканин клубових ділянок з обох сторін, згідно довідки травмпункту обласної дитячої лікарні (довідка додається).

ОСОБА_2у судовому засіданні зазначила, що повністю розуміє зміст розяснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення; свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечила з підстав, викладених у письмових поясненнях. Вказала, що дитину виховує належно. Насправді це її сина вдарив інший хлопець. Після цього вона порушила питання про притягнення до відповідальності педагога, котра бачила конфлікт, звернувшись до адміністрації школи, Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Департаменту загальної середньої та дошкільної освіти Міністерства освіти і науки України, Управління освіти і науки Тернопільської ОДА. На її думку, що саме у відповідь на такі звернення, ОСОБА_5 звернулась у поліцію з заявою, що в подальшому стала підставою для складення щодо неї (ОСОБА_2В.) протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні подала та підтримала клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ньому зазначила, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного проступку відсутня.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дана правова норма по своїй юридичній структурі є бланкетною, охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а лише визначає відповідальність за певні дії. При цьому спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Як уже зазначалось вище ОСОБА_2 ставиться у вину те, що вона неналежно виховує свого сина.

Перелік базових та фундаментальних обовязків батьків щодо виховання дітей визначений Сімейним кодексом України.

Так, статтею 150 цього кодексу встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

З наданих судді матеріалів не вбачається порушення ОСОБА_2 якого-небудь із вказаних обовязків, що дало б підстава стверджувати про їх неналежне виконання.

Також слід зазначити, що адміністративна відповідальність, визначена частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлена за ухилення, від виконання батьківських обовязків, а не за їх неналежне виконання.

Факт ухилення від вчинення певних дій по своїй правовій конструкції, передбачає, що особа усвідомлює наявність у неї певних обовязків, однак свідомо, суддя підкреслює з умислом, а не з необережності, ігнорує їх.

Суду не подано доказів того, що ОСОБА_2 умисно вчинила дії, щодо невиконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина, а тому суддя приходить до переконання, про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отож провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтями 33, 401, частиною 1 статті 184, статтями 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_2за частиною 1 ст. 184Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_6