АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/130/18 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ваврів І.З. , з участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Костової Н.З.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Костової Н.З. на постанову Тернопільського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 19 грудня 2017 року о 23 год. 30 хв. в місті Тернополі на перехресті вулиць Шептицького та Живова керував транспортним засобом "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці і від проходження огляду на стан сп'яніння на місці ДТП із застосуванням технічного приладу газоаналізатора алкотестер Драгер 6810 (повірка дійсна до 04.10.2018 року) та огляду в медичному закладі КУТОР ТОНД водій відмовився в присутності двох свідків чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Костова Н.З. вважає, що постанова Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2018 року відносно ОСОБА_1 винесена з порушенням норм чинного законодавства, без забезпечення судом додержання законності провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зазначає, що судом неповно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що суд надав невірну оцінку матеріалам відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та показам допитаних в судовому засіданні свідків, якими підтверджено, що ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження огляду на стан сп'яніння.

На думку апелянта, суд не врахував при прийнятті рішення, що в ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп'яніння, на які вказано в протоколі, що підтверджується матеріалами відеозаписів з нагрудних камер та показань свідків.

Як на процесуальне порушення вказує про відсутність фіксації судового процесу, відсутність звукозапису та протоколів судових засідань.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження в справі.

Заслухавши особу, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костову Н.З., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не дотримався.

Як слідує з матеріалів справи, 19 грудня 2017 року о 23 год. 30 хв. на перехресті вулиць Шептицького та Живова в м. Тернополі, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4, за результатом виїзду на яку, працівниками поліції складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази: відомості, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6; покази свідка ОСОБА_4; частково пояснення ОСОБА_1, а також відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, місцевим судом залишено поза увагою той факт, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських є частково пошкодженим (файл 0055) і зміст розмови у цій частині між поліцейськими та ОСОБА_1 на відеозаписі відсутній. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував факт своєї категоричної відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а також свою вину у вчиненні правопорушення, за обставин викладених у протоколі, суд не з'ясував ці обставини безпосередньо у особи, якою здійснювався відеозапис і яка в цей час спілкувалася з ОСОБА_1.

Виходячи із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 402378 від 20 грудня 2017 року, ознаками алкогольного сп'яніння, які давали працівникам поліції підстави вимагати проходження ОСОБА_1 медичного огляду, були різкий запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; виражене тремтіння пальців; поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, аналіз відеозапису з нагрудних камер поліцейських, проведений судом апеляційної інстанції, дає обґрунтовані підстави для сумніву щодо наявності в діях та поведінці ОСОБА_1, за обставин відображених на відеозаписі, таких ознак, вказаних у протоколі, як порушення координації його рухів, а також поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, як слідує з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейських, а його поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейськими.

Також, відеозаписом відображено, що поліцейський, який оформляв протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, погодився з останнім щодо можливого тремтіння пальців рук у зв'язку з поганими погодніми умовами, так як вказані події відбувалися в ніч з 19 на 20 грудня 2017 року, але, при цьому, вказав цю ознаку в протоколі, як ознаку сп'яніння.

Ці обставини судом першої інстанції також не досліджувалися, оскільки працівник поліції, що склав протокол про адміністративне правопорушення, судом не допитувався, а аналіз відомостей, вказаних в протоколі як ознаки сп'яніння ОСОБА_1, в постанові місцевого суду не відображено.

Окрім того, як слідує з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, під час оформлення протоколу, присутня при цьому жінка висловила сумнів щодо наявності у ОСОБА_1 ознак сп'яніння, в тому числі і запаху алкоголю з ротової порожнини, (файл 0212), про що повідомила поліцейського. Однак це також залишилось поза увагою місцевого суду, який не з'ясував статус даної особи, не допитав понятих і, відповідно, не усунув протиріччя щодо відомостей зафіксованих відеозаписом.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції хоч і допитав свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, однак дав неповну оцінку їх свідченням, а відтак не з'ясував обставини, що могли вплинути на загальну оцінку доказів по справі.

Зокрема, вказані свідки ствердили, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак алкогольного сп'яніння і він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а лише наполягав, щоб такий ж огляд також було проведено іншому водієві, що був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, з приводу якої були викликані працівники поліції.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, а також враховуючи перебування на місці дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_4, який безпосередньо причетний до даної пригоди, з'ясування таких відомостей у працівників поліції, що прибули на місце ДТП, мало суттєве значення для встановлення законності вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1

Таким чином, приходжу до висновку суд першої інстанції, не дотримався вищезазначених вимог закону щодо всебічності, повноти і об'єктивності з'ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо наявності у поліцейськких підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, як зазначено у постанові суду, а, відповідно, щодо законності вимог поліцейських, за вказаних обставин, про проходження ним огляду на стан сп'яніння.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Костової Н.З. - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.З. Ваврів