Провадження № 33/824/1198/2018 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову Шевченкіського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченкіського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 06.08.2018 року о 03год. 30 хв. в м. Києві по АДРЕСА_2, він керував транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1. ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване рішення - незаконне, не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази не є достатніми для правильного вирішення питання про його винуватість.

Як зазначає апелянт, він не керував транспортним засобом, а лише відпочивав у салоні автомобіля. Працівники поліції безпідставно підійшли до його припаркованого нерухомого транспортного засобу та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказане підтверджується відеозаписом, наявним у матеріалах справи. При цьому, апелянт повідомив, що дійсно вживав пиво, але нікуди не їхав.

При цьому, всупереч доводам працівників поліції, будь-які дані про звернення інформаційного характеру від громадян, які проживають АДРЕСА_2, та бачили водія автомобіля НОМЕР_2, котрий керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, у матеріалах справи відсутні. Крім того, з відеозапису вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці запинки транспортного засобу та у лікаря-нарколога.

Також, апелянту не були роз'яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, а свідки не були очевидцями відмови від проходження ним огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, апелянта не було відсторонено від керування транспортним засобом, що підтверджує незаконність дій працівників патрульної поліції та спростовує надумані обставини викладені ними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров'я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп'яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №235300 від 06.08.2018 року,06.08.2018 року о 03 год. 30 хв. в м. Києві по АДРЕСА_2, він керував транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків (а.с.1).

Водночас, обставини адміністративного правопорушення, за наслідками якого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №235300 від 06.08.2018 року,підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 06.08.2018 року (а.с.2), відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) співробітника поліції від 06.08.2018 року, із якого вбачається, що ОСОБА_3 під час спілкування із працівниками поліції знаходився на місці водія автомобіля, надав їм посвідчення водія (а.с.3).

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та з приводу обставин, викладених у протоколі, пояснив, що вживав алкоголь, проте не керував транспортним засобом, сидів на місці водія в автомобілі, який був припаркований у дворі будинку.

Попри невизнання вини ОСОБА_3, апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року та вважаються апеляційним судом необґрунтованими.

Із огляду на вищезазначене, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль