КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1417/2018 Постанова винесена суддею Плахотнюк К.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю захисника Чумака В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_3 05 серпня 2018 року о 06 год. 55 хв. в м. Києві, по вул. Сумській, 30/1, керувала автомобілем «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер», за результатами якого ОСОБА_3 перебувала в стані алкогольного сп'яніння, чим порушила п. 2.9(а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Чумак В.В. просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року, а справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що судом були порушені норми процесуального і матеріального права, при цьому висновки суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення не ґрунтуються на доказах.

Зокрема, як зазначає апелянт, справу розглянуто Голосіївським районним судом м. Києва з порушенням вимог ст. 276 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 проживає в Солом'янському районі м. Києва та адміністративне правопорушення було вчинено по вул. Сумській, 30/1 в м. Києві, що територіально також відноситься до Солом'янського району м. Києва.

Крім того, за твердженням апелянта, результати огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння є недійсними, оскільки огляд був проведений спеціальним технічним приладом, який не дозволено до застосування МОЗ і Держспожистандартом, а також з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції &qu6 ;Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&q?ую;, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція). А саме жодна з ознак сп'яніння, як зазначає захисник, у ОСОБА_3 не була виявлена, перед початком огляду поліцейським не було змінено мундштук на приладі та не зроблено контрольний замір повітря, не надано документацію на прилад і не запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд в медичному закладі, не дивлячись на те, що вона не погодилась з результатами проведеного огляду на місці. До того ж, застосовуючи психологічний примус та погрожуючи вилученням транспортного засобу, поліцейські примусили ОСОБА_3 написати у протоколі, що вона погоджується з його змістом.

Безпосередньо в апеляційній скарзі захисник також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, обґрунтувавши поважність причин його пропуску тим, що справа про адміністративне правопорушення розглянута за відсутності ОСОБА_3, а про зміст постанови стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула,клопотання про відкладення розгляду справи не подала, а тому її неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Заслухавши пояснення захисника Чумака В.В. на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню, водночас апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Посилання захисника Чумака В.В. в апеляційній скарзі на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 276 КУпАП є непереконливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1-129, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, місцем вчинення правопорушення зазначена адреса: м. Київ, вул. Сумській, 30/1. Згідно з офіційним довідником &quву;Вулиці міста Києва&q?дн;, затвердженим рішенням від 22 січня 2015 року № 34/899 Київської міської ради, Сумська вулиця розташована у Голосіївському та Солом'янському районах м. Києва. З огляду на характер правопорушення, місцем його вчинення є не будівля, а проїзна частина вулиці Сумської з прив'язкою до цієї будівлі і в указаній частині вулиця Сумська відноситься до території Голосіївського району м. Києва. До того ж, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Голосіївському районному суді м. Києва та клопотання про направлення справи на розгляд до суду за місцем її проживання вона не заявила.

Враховуючи, що питання про те, в який саме суд слід надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом поліції, провадження було передано на розгляд Голосіївського районного суду м. Києва і розглянуто суддею цього суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з вимогами ст. 276 КУпАП.

Крім того, зважаючи на положення ч. 2 ст. 276 КУпАП, у суду не виникає обов'язку направити справу на розгляд до іншого суду.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони також є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних засобів.

Згідно з положеннями частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції. проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди з результатами такого огляду, останній проводиться в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Аналогічний порядок передбачено і вищезгаданою Інструкцією.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні 05 серпня 2018 року під час керування транспортним засобом п. 2.9(а) ПДР України, за обставин викладених у постанові, ґрунтується на належних доказах, а саме даних:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 302559 від 05 серпня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписаний особою, яка склала протокол, двома свідками огляду на стан сп'яніння та безпосередньо ОСОБА_3, якій в свою чергу були роз'яснені процесуальні права, а в поясненнях вона вказала, що авто залишає на місці, зобов'язується не керувати, отже погодилась із складеним щодо неї протоколом про адміністративне правопорушення і будь-яких зауважень на дії інспекторів патрульної поліції не зазначила.

Доводи захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не указано повне найменування спеціального технічного засобу, що може свідчити про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, викладена в протоколі з огляду на диспозицію цієї правової норми, а в роздруківці результатів огляду наявна необхідна та достатня інформація щодо спеціального технічного засобу, який використовувався поліцейським для огляду (а.с. 1);

- роздруківки спеціального технічного приладу, в якій зазначено назву та номер приладу - Drager Alcotest 6820 № ARJL-0266 (тест № - 1014), дату останнього калібрування - 29 листопада 2017 року, і результати вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнула ОСОБА_3, при допустимій нормі 0,2 проміле, - 1,33 %, що посвідчено особистими підписами патрульного поліцейського та ОСОБА_3, отже цей доказ є належним і допустимим в розумінні ст. 251 КУпАП (а.с. 2);

- акту огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, за змістом яких огляд проводився у зв'язку з виявленими у ОСОБА_3 ознаками сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, за участю свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5

При цьому ОСОБА_3 в указаному акті власноручно зазначила про згоду з результатом огляду, а свідки, підписавши акт, також жодних зауважень щодо процедури проведення огляду і результату тесту не указали (а.с. 3);

- розписці ОСОБА_3 від 05 серпня 2018 року про факт залишення на зберігання транспортного «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Сумська 30/1(а.с. 4);

- відеозапису з нагрудної камери поліцейського, в якому зафіксовано як працівником поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_3, запропоновано водію пройти огляд на стан сп'яніння у зв'язку з виявленими ознаками алкогольного сп'яніння, на що ОСОБА_3 погодилась. В присутності двох свідків ОСОБА_3 переконалася у цілісності упакування мундштука, в її ж присутності поліцейським було проведено контрольний замір повітря приладом, за допомогою якого проводився огляд, а в подальшому проведено огляд ОСОБА_3 та встановлено результат - 1,33 % проміле, з чим вона погодилась та жодних зауважень на дії поліцейського не зробила (а.с.7).

Відомості у відеозаписі в сукупності та взаємозв'язку з іншими наведеними доказами, дають підстави для висновку про те, що огляд водія ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння відбувся з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, отже наявні у справі докази беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та спростовують усі доводи сторони захисту щодо недотримання відповідної процедури та вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що оскільки ОСОБА_3 не оспорювала результати огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, у поліцейського і не виникло обов'язку проводити такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Доводи апелянта про те, що поліцейський взагалі не мав права застосовувати для огляду на стан сп'яніння газоаналізатор Drager Alcotest 6820, є надуманими.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, до засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 цього Закону передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Тобто законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. А тому газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і Drager Alkotest 6820, виробництва компанії Drager Safety AG &aгі;aas; Co. KGaA, Німеччина, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік. Калібрування газоаналізатора (алкотестера) Drager Alkotest 6820, який застосовувався поліцейським під час огляду ОСОБА_3, здійснено було 29 листопада 2017 року, тобто станом на 05 серпня 2018 року один рік ще не минув. А на місці огляду ОСОБА_3 сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки у поліцейського не вимагала, отже і в цій частині поліцейським вимоги Інструкції порушені не були.

Таким чином, правильно врахувавши докази у справі, допустимість яких апелянтом не спростована, суддя місцевого суду дійшов вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України, згідно з яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Зважаючи на те, що апеляційним переглядом указаної справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 23 серпня 2018 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко