Справа №-613/231/18 Провадження №-3/613/120/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Шалімов Д.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ТОВ «Екватор», водієм, який мешкає за адресою: вул. Ватутіна,9 с. Павлівка, Богодухівського району Харківської області

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР№ 098997 від 22 лютого 2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вказаного вище протоколу, 22 лютого 2018 року о 23.15 год. по вул. Шевченка м. Богодухів ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував обставини, зазначені в протоколі, пояснив, що за три дні до того, як його зупинили працівники поліції він захворів та приймав ліки від горла хлорфіліпт, який як потім зясувалось містить спирт. 22 лютого 2018 року алкогольні напої він не вживав, його було зупинено працівниками поліції, які сказали, що він знаходиться в стані алкогольного спяніння та запропонували проїхати до медичного закладу. В лікарні він продув алкотестер, в результаті чого було нібито встановлено, що він перебуває у стані алкогольного спяніння. Він з цим не погодився, про що зазначив в протоколі складеному працівниками поліції. Відмітив, що про можливість провести дослідження на стан спяніння , відібравши слину, кров або змиви, йому ніхто не повідомив та не пропонував.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 284 ч. 2 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору , органу досудового слідства чи дізнання, а також при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

Відповідно до ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.16 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду, до якого відповідно до п.15 згаданої інструкції вноситься діагноз, який встановлюється за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями

Як вбачається з акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння №38 від 22.02.2018, складеного за результатами медичного огляду ОСОБА_1, в ньому не заповнені розділів 15 /щодо навності чи відсутності ознак нервово психічних захворювань, органічного ураження центральної нервової системи, фізичного виснаження, перенесені травми/ 19 /щодо наявності зовнішніх проявів та симптомів/, 21,22, 23, 24 /щодо лабораторної діагноситики з метою уточнення наявних речовин впливу, час проведення лабораторних тестів, досліджуване біологічне середовище (сеча, слина, кров, змиви поверхні губ, шкіри обличчя)дати та часу відбору біологічних зразків, методу лабораторного тестування, його результатів або відмітки про те, що такі тестування не проводились/. У звязку з наведеним, вказаний акт медичного огляду не може бути взятий судом до уваги як доказ вини ОСОБА_1, та як наслідок недопустимим доказом є і висновок про результати медичного огляду ОСОБА_1, складеного на підставі цього акту.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини ( рішення у справі « Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 року) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої « за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який не є доказом, визначеним ст. 251 КУпАП, крім того вина не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити в накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 9, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В накладенні у відношенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя