Справа № 337/104/18
Провадження № 3/337/86/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Гнатик Галина Євгенівна, за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м.Запоріжжі адміністративний матеріал по протоколам БД № 414516, БД № 414517, що надійшов з УПП в Запорізькій області відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 ч. 1 ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

На розгляд до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшли адміністративні матеріали з протоколами: БД № 414516, БД № 414517про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124, 130 ч. 1 ОСОБА_3.

Оскільки, вказані адміністративні матеріали складені відносно однієї і тієї ж особи, станом на 03.04.2018 року судом не розглянуті, суд вважає, що матеріали підлягають обєднанню в одне провадження.

Протокол БД № 414516 складений про те, що ОСОБА_2, 03.01.2018 року, о 22-15 годині, керував транспортним засобом «SKODA FABIA», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням вимірювальної техніки «Драгер» або у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5 чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Протокол складено за ст.130 ч.1 КпАП України.

Протокол БД № 414517 складений про те, що ОСОБА_2, 03.01.2018 року, о 22-15 годині, керуючи транспортним засобом « SKODA FABIA», державний номер НОМЕР_1 , при вїзді на міст Інженера Преображенського у м.Запоріжжі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на опору мосту. В наслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, травмованих не має, чим ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 ОСОБА_3.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, 04.01.2018 року, о 00-02 годині, в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі.

В судовому засіданні 27.02.2018 року ОСОБА_2 вину не визнав. Суду пояснив, що 03.01.2018 року він з друзями відмічав свято у Хортицькому районі, вживав спиртне та попросив друга ОСОБА_6, щоб той за ним приїхав та забрав додому. Коли той приїхав, він сів на знадне сидіння автомобіля і заснув. Як сталася ДТП він не бачив, за кермом автомобіля був ОСОБА_6, він прокинувся вже після ДТП, у результаті якої, після удару в опору мосту, автомобіль перекинувся на сторону водія. На зустріч їхали автомобілі, водії яких допомогли перевернути автомобіль, після чого він зміг вибратися з автомобіля. ОСОБА_6 у цей час не було, так як він пішов шукати допомогу евакуатор, оскільки автомобіль не міг самостійно рухатися далі. Приблизно хвилин через 10-15 підїхали швидка та поліція, він став пояснювати, що не керував транспортним засобом, а автомобілем керувала інша особа, але ці доводи працівниками поліції до уваги не були взяті. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_6, надав працівникам поліції пояснення, що саме він перебував за кермом автомобіля у момент ДТП. Оскільки він у момент ДТП не керував автомобілем, він відмовився проходити будь-який огляд на виявлення стану спяніння. Просив адміністративну справу закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Адвокат ОСОБА_1 просить закрити провадження по справі, оскільки жодного доказу про те, що ОСОБА_2, 03.01.2018 року керував автомобілем «SKODA FABIA», державний номер НОМЕР_1, працівниками УПП не надано. Протокол складений інспектором УПП, який не бачив самої ДТП, лише зі слів свідків. Оскільки ОСОБА_2 у той день автомобілем не керував, доказів протилежного суду не надано жодним із допитаних свідків, тому ОСОБА_2 правомірно відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Просив закрити провадження по справі за відсутністю в діяї костецького О.А. складу вказаних адмінправопорушень.

Допитаний у судовому засіданні 14.03.2018 року інспектор УПП ОСОБА_7, суду пояснила, що 03.01.2018 року, о 23-30 годині вони отримали виклик по «102», що на мосту Преображенському в опору врізався автомобіль. Коли екіпаж № 151 у складі якого була вона прибув на місце ДТП, побачили, що на вїзді на міст Преображенського зі сторони Бабурки, стояв пошкоджений автомобіль, за кермом сидів ОСОБА_2, вони викликали йому швидку. Вони намагалися витягти водія з автомобіля, але він не міг вийти бо був у шоковому стані. Вона спілкувалася з ним, опитувала його. ОСОБА_2 казав, що автомобілем не керував, хто перебував за кермом не назвав. Зі слів співробітників поліції, які вже знаходилися на місці ДТП їй відомо, що вони їхали та побачили перевернутий автомобіль, чоловік не міг вийти з нього, але момент самої аварії не бачили. Під час спілкування у ОСОБА_2 були усі ознаки алкогольного спяніння, але він відмовився від проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі. Від надання пояснень відмовився, після чого вона склала протокол.

Свідок ОСОБА_6, допитаний у судовому засіданні 14.03.2018 року пояснив, що 03.01.2018 року, приблизно о 20-00 годині, йому зателефонував ОСОБА_2 та попросив забрати його з «Бабурки». У той час він перебував на роботі у ТОВ «Заря», взяв автомобіль, який належить ОСОБА_2 та яким і він керує у межах виробничої необхідності, який зберігається на території підприємства. У нього також наявний інший комплект ключів, а документи на авто, завжди знаходяться у ньому. Він звільнився на роботі десь о 21 годині та поїхав на вул.14 жовтня у м.Запоріжжі, де забрав ОСОБА_2, який сів на заднє сидіння і зразу ж заснув, та поїхав через мости в сторону міста. При вїзді на перший міст Преображенського зі сторони Бабурки, він не справився з керуванням та виїхав на бордюр, автомобіль кинуло на опору мосту, після чого автомобіль перекинувся на лівий бік. В цей час ОСОБА_2 спав на задньому сидінні автомобіля. Він вийшов із автомобіля через пасажирські двері, а люди, які проїздили, допомогли автомобіль перевернути та поставити на колеса. ОСОБА_2 також виліз з автомобіля через задні двері. Евакуатор викликати не змогли, але хлопці сказали, що біля мосту є СТО, тому він і пішов шукати допомоги, а ОСОБА_2 залишився біля автомобіля. Його не було приблизно хвилин 40, СТО він не знайшов та повернувся на таксі, побачив, що у ОСОБА_2 поліція відбирає пояснення. Він також надав письмові пояснення, де зазначив, що під час ДТП саме він керував транспортним засобом.

Допитаний у судовому засіданні 23.03.2018 року свідок ОСОБА_8 пояснив, що їх екіпаж був викликаний по рації на міст Преображенського, зі сторони «Бабурки», де при в1їзді на міст вони побачили автомобіль « Шкода» темного кольору і автомобіль ВАЗ 2199 білого кольору на синіх номерах. Автомобіль «Шкода» стояв на колесах, в салоні не було нікого. Поряд були двоє поліцейських з ВАЗ 2199 та ще чоловіки. Він почав розпитувати поліцейських, які пояснили, що вони заїздили на міст та побачили перевернути «Шкоду». В солоні знаходився чоловік, автомобіль був пошкоджений. У чоловіка відібрали ключі. Вже після того як він склав схему ДТП та був заповнений протокол, приблизно через 1,5-2 години, приїхав чоловік та сказав, що саме він був за кермом у момент ДТП та на питання де він був весь час, сказав, що спочатку злякався, а потім пішов шукати допомогу.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що вони отримали виклик на планшет. Приїхали на міст Преображенського де побачили, що стоїть автомобіль, який врізався в опору мосту та людей біля автомобіля. Автомобіль був на колесах. Там були присутні поліцейські з відділу охорони, які пояснили, що допомогли перевернути автомобіль. Потім прийшов якийсь чоловік на імя ОСОБА_6 та сказав, що саме він був за кермом автомобіля, але після ДТП ходив шукати допомогу.

Допитаний у судовому засіданні 29.03.2018 року свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що на початку 2018 року він та ОСОБА_3 їхали по маршруту з Бабурки на міст Преображенського, в напрямку о.Хортиця. Коли підїхали до мосту, побачили, що на боці лежить автомобіль, в автомобілі перебував чоловік, з яким вони потім розмовляли. Біля автомобіля вже знаходилися інші водії. Він заблокував рух автомобілів по мосту, а інші перекинули автомобіль на колеса. Чоловік який знаходився в автомобілі покинув його через ліві двері водійські, перебував він у шоці. Після цього підїхала швидка та поліція, а вони уїхали. Пояснення чоловіка він не чув.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 03.01.2018 року вони їхали з Бабурки на черговому автомобілі ВАЗ 21099 з синіми номерами. Коли підїхали до мосту Преображенського, побачили скупчення людей та автомобіль «Шкода» чорного кольору, який лежав на лівому боці у напрямку о.Хортиця, вони зупинилися. Люди сказали, що викликали швидку та поліцію. Він продублював виклик швидкої та поліції. Коли вони підїхали до перекинутого автомобіля, у ньому знаходився чоловік, він стояв в автомобілі біля передніх сидінь. З особами, які там знаходилися поряд, було прийнято рішення перевернути автомобіль на колеса та у чоловіка ще раз запитали, чи потрібна йому допомога, але він був в шоці. Він з замка запалення забрав ключі від автомобіля, а коли приїхали працівники поліції, передав ключі, свої дані та вони уїхали. У його присутності чоловік казав, що під час ДТП не він не керував автомобілем, за кермом був його знайомий.

Вивчивши матеріали справ, заслухавши пояснення ОСОБА_2, свідків, думку адвоката, ознайомившись з відеозаписом з нагрудних камер патрульного поліцейського, суд вважає, що провадження по справі про адміністративні правопорушення підлягають закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 ч. 1 ОСОБА_3 з наступних підстав.

У відношенні ОСОБА_2 складено два протоколи: БД № 414516, БД № 414517 про те, що він 03.01.2018 року, о 22-15 годині, керував транспортним засобом «SKODA FABIA», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння відмовився як за допомогою приладу «Драгер» так і у медичному закладі; не дотримався безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, був не уважний, в наслідок чого скоїв наїзд опору мосту, чим порушив вимоги п. 1,3, 2.3б, 12.1 ПДР України, скоївши правопорушення, передбачені ст.. 124 та ст.. 130 ч.1 ОСОБА_3.

Згідно ст. 9 ОСОБА_3 адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 ОСОБА_3, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 ОСОБА_3 України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 ОСОБА_3, орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки ( рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_11 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом ОСОБА_12 Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобовязані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2, суду пояснив, що 03.01.2018 року він з друзями відмічав свято у Хортицькому районі, випив та попросив друга ОСОБА_6, щоб той за ним приїхав та забрав. Коли той приїхав, він сів на знадне сидіння та заснув. Як сталася ДТП він не бачив, за кермом автомобіля був ОСОБА_6 При ударі об опору мосту, автомобіль перекинувся на сторону водія. На зустріч їхали автомобілі, водії яких допомогли перевернути автомобіль на колеса, при цьому ОСОБА_6пішов шукати допомогу евакуатор, оскільки автомобіль не міг самостійно рухатися далі, а він залишився в автомобілі. Приблизно хвилин через 10-15 підїхали швидка та поліція, він став пояснювати, що не керував транспортним засобом, а ОСОБА_6, який підійшов пізніше, надав пояснення, що саме він перебував за кермом у момент ДТП. З самого початку він казав працівникам поліції, що не він керував транспортним засобом, що за кермом була інша особа, але відносно нього були складені два протоколи. Вину не визнає, бо він не перебував за кермом автомобіля, а тому, як пасажир мав право відмовитися від проходження огляду на стан спяніння.

Доводи ОСОБА_2 у частині того, що не він керував транспортним засобом у момент скоєння ДТП, повністю підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_6, який пояснив, що саме він перебував за кермом автомобіля у момент скоєння ДТП.

Пояснення ОСОБА_2 у судовому засіданні про те, що він повідомляв працівників поліції про те, що не він керував транспортним засобом, а його знайомий, підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_7, які при допиті у суді пояснили, ОСОБА_2 повідомляв про те, що автомобілем керувала інша людина.

Пояснення ОСОБА_2, у цій частині, повністю підтверджуються відтвореним у судовому засіданні відеозаписом подій 04.01.2018 року, який суд, відповідно до ст. 251 ОСОБА_3 вважає доказом по справі, з якого вбачається, що ОСОБА_2 повідомляв інспекторів поліції, що він не керував автомобілем.

Крім того, ніхто із допитаних судом у судових засіданнях свідків, особисто не бачив, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем. При складанні протоколу відносно ОСОБА_2 за ст. 124 ОСОБА_3, за скоєння ДТП , свідки ДТП у протоколі взагалі не вказані.

Будь яких інших доказів того, що ОСОБА_2 керував автомобілем у час скоєння ним ДТП, суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З вищевказаного вбачається, що винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 ОСОБА_3, суду не доведена, а навпаки, спростовується доказами, отриманими у ході судового розгляду справи, а тому, відповідно до п.1 частини 1 ст. 247 ОСОБА_3, провадження по справі за ст. 124 ОСОБА_3 підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 ОСОБА_3 несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 ОСОБА_3 не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2, 03.01.2018 року не керував автомобілем «SKODA FABIA», державний номер НОМЕР_1 , а саме, не виконував функцій водія, не скоював правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, а тому, його відмова від проходження огляду на місці виявлення пошкодженого автомобіля, є правомірною і не може тягти за собою відповідальність, передбачену ст. 130 ч.1 ОСОБА_3, а тому,провадження по справі за ст. 130 ч.1 ОСОБА_3 підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КК України.

Керуючись ст. 247, 283, 284, 285 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Обєднати в одне провадження адміністративні справи відносно ОСОБА_2 по складеним відносно нього протоколам: БД № 414516, БД № 414517.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 ч. 1 ОСОБА_3 закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 ч. 1 ОСОБА_3.

Копію постанови направити до УПП у м.Запоріжжі для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності винної особи у скоєнні вказаних адмінправопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький райсуд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її оголошення.

Суддя: Гнатик Г.Є.