Провадження №33/792/316/18
Справа № 674/533/18 Головуючий в 1 інстанції Шклярук В.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Вітюк І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Вітюк І.В., з участю секретаря Бондара О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Дунаєвецького районного суду від 24 травня 2018 року, з урахуванням постанови про виправлення описки від 31 травня 2018 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок

За постановою суду, 09 березня 2018 року о 02 год. 00 хв. на 245 км автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» в напрямку м. Хмельницького ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen 70X02A», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її, як необґрунтовану, а провадження у справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також просить викликати і допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Свої вимоги аргументує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права при розгляді справи та прийняття рішення у ній.

Вказує, що вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.245, 251, 252,, 266, 268, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Апелянт також звертає увагу на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не дотримано вимог закону.

Крім того, як стверджує ОСОБА_1, висновок суду про його винуватість ґрунтується на таких доказах, як протокол про адміністративне правопорушення,, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також відеозаписом з місця події правопорушення, однак ці докази не підтверджують фактичних обставин правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, на думку апелянта, не може вважатися безспірним доказом його винуватості в першу чергу через те, що внесені до нього відомості є недостовірними та суперечать іншим доказам, так як він не керував транспортним засобом, а знаходився за його кермом, коли він без руху стояв на узбіччі та регулював на місці світло фар свого автомобіля, а до того керувала автомобілем його дружина ОСОБА_3 і зупинилася на узбіччі так як перестала горіти передня фара, коли підїхали працівники поліції, він думав, що їх дії повязані з виконанням їх обовязку про надання допомоги водіям, які потрапили в складні дорожні ситуації, все це видно на відеозапису з нагрудних камер.

Далі він на вимогу співробітників поліції надав всі документи, які вони вимагали для перевірки, а саме посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на свій автомобіль та інше, після перевірки повернули йому документи, вказали на несправність передньої фари та незначне забруднення номерного знаку (це чітко видно на відеозаписі), через деякий час працівники поліції знову стали вимагати від нього предявити документи, страховий поліс, однак він відмовився, тоді працівники поліції застосували до нього силу та спеціальні засоби (наручники та сльозогінний газ), після чого був погіршений його стан здоровя, а саме піднявся тиск, рівень цукру в крові, що також зафіксовано на відеозаписі.

Як стверджує апелянт, в такому стані він перебував під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, він просив викликати медичну допомогу та можливість залучити адвоката для захисту його конституційних прав, які поліцейськими були порушені. Під час складання протоколу він не відмовлявся від освідування в медичному закладі і це чітко видно та чути на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських та можуть підтвердити свідки які були присутні в той момент.

Крім того, як звертає увагу ОСОБА_5, пояснення свідків, як видно з їх змісту, сформовані на спеціально заготовлених бланках з внесенням вже наперед змісту самого пояснення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, копію судового рішення, яке оскаржується, ОСОБА_1 отримав 01 червня 2018 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.42), а тому апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження постанови Дунаєвецького районного суду від 24 травня 2018 року та вважає за необхідне його поновити.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень та запобігання таким правопорушенням.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху і відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 09 березня 2018 року о 02 год. 00 хв. на 245 км автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» в напрямку м. Хмельницького ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen 70X02A», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.3).

Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.6-7), актом огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння (а.с.5).

З переглянутого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису (а.с.12) чітко вбачається відмова правопорушника пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що останні і ствердили в своїх поясненнях від 09 березня 2018 року.

Будь-яких сумнівів з приводу присутності вищевказаних свідків на місці під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у апеляційного суду не виникає, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та нічим підтвердженими.

Вище наведеними доказами спростовуються також і твердження ОСОБА_1 про те, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, оскільки з наявного в матеріалах провадження відеозапису чітко вбачається пропозиція працівників поліції пройти огляд в тому числі в закладі охорони здоровя, від якої правопорушник категорично відмовився.

Не приймаються до уваги апеляційним судом і доводи правопорушника про те, що останній не міг зявитися в судове засідання з поважних причин у звязку з хворобою, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 повідомлений належним чином про кожне судове засідання судом першої інстанції, разом з тим, систематично подавав довідки про перебування на лікуванні та у звязку з цим просив відкласти розгляд справи. Суд першої інстанції правомірно розглянув справу у відсутність ОСОБА_1, оскільки з наданих суду довідок не вбачається будь-яких перешкод прибути правопорушнику в судове засідання. З наданого апеляційному суду листка непрацездатності, на підтвердження своїх доводів щодо неможливості прибути в судове засідання суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні і листок непрацездатності закритий 25 травня 2018 року, тобто, на слідуючий день після прийняття рішення, що в черговий раз доводить, що будь-яких перешкод зявитися в судове засідання 24 травня 2018 року у правопорушника не було.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України.

За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, повязаних з керуванням транспортними засобами у стані спяніння, суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено.

З огляду на викладене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Дунаєвецького районного суду від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_6