КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/9520/18Головуючий у І інстанції: Марченко М.В.
Провадження №33/824/409/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння.

Зазначає, що він не керував автомобілем, а тому не мав обов'язку проходити огляд на стан сп'яніння. У дійсності автомобілем керувала інша особа на території авторемонтної станції, а він знаходився поруч. Проте, поліцейський висунув вимогу проходити огляд на стан сп'яніння саме йому, пославшись на показання невідомих осіб, які нібито відмовились надавати письмові пояснення.

За наведених обставин вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 10.06.2018 року о 20:52 год. за адресою: м. Київ, вул. Райдужна 25-А, керував автомобілем «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Суддя визнав, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №426562 від 10.06.2018, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також письмовими поясненнями вказаних свідків та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставини справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, положення якого зобов'язують водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Диспозицією статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами не доводиться те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння.

Як вбачається зі змісту рапорту інспектора роти 3 батальйону 2 УПП в м. Києві Кошарного В.Ю., він у складі екіпажу №452 отримав повідомлення про те, що за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 21-А водій автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи за кермом у нетверезому стані, заважав руху інших авто. На місці події громадяни вказали на водія, яким виявився ОСОБА_1, однак від надання письмових пояснень дані особи відмовилися. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, від чого той відмовився у присутності двох свідків, в результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В матеріалах справи також наявний відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, дані якого засвідчують, що ОСОБА_1 дійсно відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, пояснюючи свою відмову тим, що не керував автомобілем «BMW 525», та заперечуючи твердження поліцейського про наявність свідків, які нібито бачили його за кермом авто.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав апеляційному суду відеозапис з камери спостереження, встановленої на території СТО, де відбувалися вказані події, з якої вбачається, що безпосередньо перед приїздом патрульних автомобілем «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1, керувала інша особа, у той час як особа, схожа на ОСОБА_1, сиділа неподалік на лавці.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноваження на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінивши всі докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, так і надані ОСОБА_1 в обґрунтування апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ними як окремо, так і в сукупності не доводяться обставини правопорушення, викладені в протоколі, а саме те, що ОСОБА_1 10.06.2018 року в зазначений час та місці керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, що виключає його обов'язок проходити огляд на стан сп'яніння на вимогу працівника поліції, як то приписує п.2.5 ПДР України.

Таким чином обґрунтованими є твердження апелянта про те, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз