Справа № 264/1878/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в м. Маріуполі матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії ВА № 632865 виданий 22.02.1997 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, пенсіонера, який мешкає за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пров. Сморальдовий, буд.12, за ст. ч.1 ст.130, ст. 173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня року о 17-10 годині ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, по вул. Парижської Комуни біля будинку 12-А в м. Маріуполя, з ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 10.04.2018 року о 17-05 годині ОСОБА_2 знаходячись біля будинку № 11 по пров. Сморальдовому в м. Маріуполі, справляв природні потреби на вулиці, чим порушив громадський порядок.

Правопорушник в судовому засіданні провину не визнав, пояснив, що у вказаний час у протоколі про адміністративне правопорушення він за кермом сказаного автомобілю не знаходився, а був його син.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 10.04.2018 року, а матеріали на адресу суду надійшли 13.04.2018 року, та за вказаним адміністративним матеріалом призначались наступні дати розгляду.

25.07.2018 року, за якою останній був повідомлений у протоколі про адміністративне правопорушення, проте у судове засідання не зявився, та розгляд було відкладено для виклику правопорушника на 30.05.2018 року, у звязку перебуванням судді у щорічній плановій відпустці.

У судові засідання призначене на 30.05.2018 року, 19.06.2018 року та на 02.07.2018 року ОСОБА_3 не зявився, у звязку із клопотанням його адвоката ОСОБА_4, який не мав можливості бути присутнім у судових засіданнях, у звязку із зайнятістю у інших процесах.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

За таких підстав, з урахуванням того, що ОСОБА_2 було відомо про кожну дату судового засідання, однак він для участі у судовому засіданні до суду не зявився, суд прийшов до висновку про те, що його поведінка свідчить про бажання перешкодити своєчасному розгляду справи по суті та зловживання своїми правами.

Проте, судом відкладались призначенні засідання для можливості ОСОБА_2 реалізувати в суді передбачені ст.268 КУпАП права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності. Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою.

Відповідно до ст..245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення,є, зокрема повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на момент розгляду справи строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника сплинув.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним закрити провадження по справі, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника сплинув.

Керуючись ст.ст.38, 247, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130, ст.173 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову суду може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівській районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: А. М. Іванченко