Код суду 233 № 233/1540/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Стадченко О.В. при секретарі Кравцовій Л.О. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, який народився 05 квітня 1977 року в м. Костянтинівка Донецької області, є громадянином України, має середню технічну освіту, одруженого, працюючого інспектором СРПП №1 Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Шкільна, 15/1,

- за ст. 130 ч.1 КУпАП, якому розяснені права відповідно до ст.ст.10, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 06 квітня 2018 року о 22 годині 20 хвилин в м. Костянтинівка на перехресті пр. Ломоносова - вул. Європейська (Калініна) ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, номерний знак АН 4702ВК, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява, почервоніння очей), від продуття приладу «Alkotest6810 Drager» на місці та проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив своїми діями вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт правопорушення не визнав та пояснив, що 06 квітня 2018 року він зі знайомими у себе біля дому ремонтував автомобіль його матері. Під час ремонту йому стало зле, підвищився тиск, тому він подзвонив своїй дружині і домовився зустрітися з нею біля магазину «Осінь». Після чого, він разом зі своєю матірю, на належному йому автомобілі, поїхали до магазину «Осінь», при цьому за кермом вказаного автомобіля знаходилася його матір. Вони забрали дружину і разом поїхали додому. За кермом його автомобіля весь цей час перебувала його матір. Згодом вони зупинилися біля магазину «Гурман» і його дружина пішла до магазину. В цей час зателефонував знайомий та повідомив, що автомобіль матері вже відремонтували. Тому він попросив його підігнати автомобіль до магазину. Він став чекати на знайомого в машині на передньому пасажирському сидінні. Через деякий час знайомий ОСОБА_2 пригнав автомобіль його матері, вона сіла за кермо та поїхала додому. Віталій, який залишився для того, щоб відвезти ОСОБА_1 з дружиною, також пішов до магазину. Вказав, що автомобіль за цей час місця розташування не змінював. В цей час підїхали працівники поліції на патрульній машині, які повідомили, що на службу «102» надійшло повідомлення про керування ним автомобілем в нетверезому стані, на що він повідомив, що даним автомобілем керувала його матір. Після цього, приїхав ОСОБА_5 та почав опитувати його з вказаного приводу, він знову сказав, що за кермом перебувала його матір, а не він. Приблизно через півтори дві години приїхав ОСОБА_6 з іншим поліцейським, який зупинив двох пересічних людей. У їх присутності ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан спяніння, на що він відмовився через те, що не керував автомобілем, а як пасажир взагалі не зобовязаний проходити огляд на стан спяніння. Згодом приїхав начальник кадрів ОСОБА_7, який попросив надати службове посвідчення. Проте, оскільки в нього його при собі не було, ОСОБА_7 разом з дружиною поїхав до нього додому, де дружина віддала ОСОБА_7 його службове посвідчення. Також пояснив, що у його присутності ніякого протоколу складено не було, протокол він не бачив, в голос його не зачитували. Зазначив, що дійсно напередодні вживав алкогольні напої, оскільки в нього був день народження, але того дня нічого не вживав, в нього сильно боліла голова, підвищився тиск. Зауважив, що жодних ДТП з іншими автомобілями за його участю того дня не було. Також, під час допиту свідка ОСОБА_8 зауважив, що приблизно півроку потому він розміряв бійку між своїми знайомими і свідком. Після чого, ОСОБА_8 регулярно при зустрічі погрожує йому.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю ОСОБА_1 06 квітня 2018 року вона приїхала до сина в гараж у звязку з несправностями її автомобіля, де побачила, що у сина червоне обличчя. Вона виміряла йому тиск, який як зясувалося був підвищений, після чого подзвонила до невістки, яка сказала що в неї з собою є пігулки. Вона сіла за кермо автомобіля сина та разом з ним поїхала за невісткою до магазину «Осінь», де її забрали. По дорозі невістка попросила заїхати до магазину «Гурман», тому вони зупинилися біля вказаного магазину. В цей час зателефонував знайомий ОСОБА_2, який сказав, що її машину полагодили. Через деякий час він пригнав її автомобіль до магазину та вона поїхала. Син разом з ОСОБА_2 та невісткою залишилися біля магазину. Про те, що відбувалося потім вона дізналася наступного дня від невістки. Зауважила, що запаху спиртного від сина вона не чула. Також, пояснила, що коли вони підїхали до магазину «Гурман» там мабуть стояла якась машина служби таксі, працівників поліції не було. Крім того, пояснила, що будь-яких інцидентів за участю його сина того дня не відбувалося.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 06 квітня 2018 року вона була на роботі. Ввечері їй подзвонила свекруха, яка повідомила про те, що ОСОБА_1 стало зле, в нього підвищився тиск, через що вона запропонувала їм прихати за нею, оскільки в неї були потрібні ліки та заодно забрати її з роботи. Згодом вони приїхали на автомобілі ВАЗ, за кермом якого була свекруха за нею та усі разом поїхали до магазину «Гурман». Вона пішла до вказаного магазину. Після, біля машини вона побачила працівників поліції, які розмовляли з його чоловіком. Як зясувалося на службу «102» надійшло повідомлення про керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, в звязку з чим їм потрібно скласти відповідний протокол. ЇЇ чоловік заперечував факт керування автомобілем, оскільки він дійсно не керував автомобілем. Поліцейські запропонували її чоловікові пройти огляд на стан спяніння, на що він відмовився через те, що не керував автомобілем. Поліцейські запросили двох понятих для фіксації відмови її чоловіка від проходження даного огляду. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 надати посвідчення, однак він його при собі не мав. У звязку з чим вона разом з ОСОБА_7 поїхали до них додому, звідки вона винесла посвідчення і передала ОСОБА_7 Також пояснила, що за їх участю працівники поліції не складали будь-яких документів. Зауважила, що від її чоловіка запаху алкоголю не було чути. Крім того, машина свого місця розташування не змінювала.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є знайомим ОСОБА_1 06 квітня 2018 року до будинку ОСОБА_1 приїхала його мати та повідомила що її автомобіль в несправному стані. В цей час ОСОБА_1 стало зле і він разом зі своєю матірю, яка була за кермом йог автомобіля, поїхали за дружиною ОСОБА_7. Приблизно о 21 годині 00 хвилин, після ремонту він пригнав до магазину «Гурман» автомобіль матері ОСОБА_1, якій віддав ключі та пішов до магазину. Після чого, побачив, що до ОСОБА_1 підїхали працівники поліції, які про щось почали спілкуватися з ним біля машини. Він підійшов до ОСОБА_10 та запитав що відбувається. Згодом до них підійшов ОСОБА_1, який сказав, що розбереться сам. Також, пояснив, що на автомобілі ОСОБА_1 пошкоджень він не бачив. Вказав, що запаху алкоголю від ОСОБА_1 він не чув. Крім того зазначив, що машина стояла на одному місці.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором кадрового забезпечення Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. Так, 06 квітня 2018 року надійшло повідомлення на службу «102» про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, при цьому показував посвідчення поліцейського. На місце події була направлена мобільна група та було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння. За показами свідків він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Вже ввечері коли він був дома йому зателефонували з роботи, хто саме зараз не памятає та повідомили, про те, що трапилося з ОСОБА_1 Оскільки останній є співробітником Костянтинівського ВП, а у разі будь-яких випадків за участю особового складу, він повинен бути присутнім, то він виїхав на місце події. Де побачив ОСОБА_1, який знаходився у машині. Також, були присутні працівники поліції, а саме: ОСОБА_6, який того дня був у наряді, ОСОБА_12 та заступник начальника Кузнецов, інших поліцейських не бачив. Крім того, були присутні й інші особи десь більше пяти чоловік, які пояснювали, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Особисто зі свідками він не розмовляв, а лише чув, як вони казали, що ОСОБА_1, відїжджаючи від даного магазину, зачепив їх автомобіль. Один з присутніх чоловіків зазначав, що знає ОСОБА_1 Також, пояснив, що ОСОБА_1 на місці посвідчення не надав, його винесла з дому дружина, після того як вони разом поїхали за ним додому. Зазначив, що йому не відомо яким чином були запрошені свідки. Крім того він не памятає хто саме складав протокол та чи опитувалися свідки. При цьому, ОСОБА_1 факт керування заперечував. Особисто ним велась відеозйомка подій.

Свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснив, що він працює поліцейським СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. 06 квітня 2018 року ввечері надійшло повідомлення на службу «102» за фактом ДТП. Він разом з ОСОБА_12 приїхали на місце ДТП, де побачили два транспортних засоби - автомобіль ВАЗ 2110 та ДЕУ. Автомобіль ВАЗ 2110 знаходився на проїжджий частині, за кермом якого був ОСОБА_1 Вони відразу опитали ОСОБА_1, від якого було чути запах алкоголю, який пояснив, що не керував вказаним транспортним засобом та свідків ДТП, які вказували на те, що саме ОСОБА_1 був за кермом даного автомобіля. В результаті опитування свідків було встановлено, що відїжджаючи від магазину «Гурман», автомобіль ВАЗ 2110 під керуванням ОСОБА_1 здійснив наїзд на інший автомобіль, водій якого претензій до ОСОБА_1 не мав. В ході зясування обставин ДТП було встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного спяніння. При цьому факт керування автомобілем останнім, був підтверджений поясненнями свідків, зазначених в протоколі. У звязку з чим ними був складений протокол за ч.1 ст. 130 КУПАП відносно ОСОБА_1 Зазначив, що за фактом ДТП протокол не складався, оскільки внаслідок ДТП автомобілі не отримали пошкоджень. Протокол складався ним особисто. При складанні протоколу керувався виключно показами свідків.

Свідок ОСОБА_12, в судовому засіданні пояснив, що він працює поліцейським СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. 06 квітня 2018 року ввечері надійшло повідомлення на службу «102» за фактом ДТП. Він разом з ОСОБА_6 приїхали на місце ДТП, де побачили два транспортних засоби - автомобіль ВАЗ 2110 та автомобіль служби таксі ДЕУ ОСОБА_9. При цьому ОСОБА_1 спочатку сидів за кермом автомобіля, а вже потім пересів на переднє пасажирське сидіння. Вони відразу почали опитувати свідків ДТП, які повідомили, що автомобіль ОСОБА_1 вдарив автомобіль ДЕУ ОСОБА_9, який стояв позаду. Водій Ланосу претензій до ОСОБА_1 не мав, оскільки його автомобіль не отримав пошкоджень та від дачі пояснень в подальшому відмовився. Зясувалося, що до поліції телефонував пасажир ДЕУ ОСОБА_9 ОСОБА_8, який бачив, що ОСОБА_1 був за кермом в стані алкогольного спяніння. Вони опитали ОСОБА_1, який заперечував факт керування автомобілем, при цьому від нього було чути запах алкоголю. Протокол складався зі слів людей, які перебували в автомобілі ДЕУ ОСОБА_9. При цьому він також опитував присутніх, зокрема свідка ОСОБА_13 Він дійсно відібрав пояснення у ОСОБА_13 на бланку ОСОБА_14 і, не помітивши цього, не виправив. Крім того, зазначив, що складати протокол вони почали відразу як приїхали. Він особисто бачив як вносилися до нього записи, але сам протокол він не складав, хто його підписував він не бачив. У присутності свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці за допомогою алкотеста чи в медичні установі, на що він відмовлявся посилаючись на те, що не керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 06 квітня 2018 року його зупинили працівники поліції та запросили в якості свідка, останні пояснили, що водій перебуває в стані алкогольного спяніння. На місці події було два автомобілі на стоянці та три - на дорозі. Попереду автомобіля ОСОБА_1 на відстані 1,5- 2 м. стояв інший автомобіль. При цьому, ОСОБА_1 стояв біля автомобіля. В його присутності та в присутності ще одного свідка ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, на що він відмовився через те, що не керував автомобілем. Після чого працівники поліції відібрали від нього письмове пояснення, більше ніяких документів він не заповнював. Ніяких пошкоджень у автомобіля ОСОБА_1 він не бачив. За його присутності працівники поліції ОСОБА_1 ніяких документів не вручали. Зауважив, що пояснення він особисто не писав, а тільки підписав їх. Протокол заповнював поліцейський, який він також підписав. Вказав, що поліцейськими проводилася відеозйомка.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ввечері 06 квітня 2018 року її разом з хлопцем зупинили працівники поліції та запросили в якості свідка, при цьому останні пояснили, що зупинили водія, який перебуває в стані алкогольного спяніння. В її присутності та в присутності ще одного свідка ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, на що він відмовився. Після чого працівники поліції відібрали від неї письмове пояснення, при цьому вона особисто їх не писала, писав працівник поліції, який лише прочитав їх після чого вона їх підписала, як просив поліцейський. Ніяких пошкоджень у автомобіля ОСОБА_1 вона не бачила. Вона бачила як працівник поліції заповнював протокол. Вказаний протокол вона підписала особисто. При цьому, будь-яких підписів окрім її та ОСОБА_3 в протоколі не було. Зазначила, що за її присутності працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували отримати копію протоколу.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він в квітні місяці в темну пору доби, разом з друзями ОСОБА_8, ОСОБА_15 їхали на автомобілі служби таксі по пр. Ломоносова м. Костянтинівка та зупинилися біля магазину «Гурман». Автомобіль ВАЗ 2110, який стояв попереду почав рухатися заднім ходом та уперся в їх автомобіль, після чого відїхав вперед. Вони вийшли з машини таксі та підійшли до автомобіля ВАЗ 2110, де за кермом знаходився ОСОБА_1, від якого було чути запах алкоголю. Після чого Самойлов викликав поліцію. В той час коли ОСОБА_1 почув, що вони викликали поліцію, відразу пересів на пасажирське сидіння, це він бачив крізь переднє скло. Інших осіб в автомобілі ОСОБА_1 не бачив. Далі приїхали працівники поліції та відразу підійшли до ОСОБА_1, через деякий час приїхали ще працівники поліції. Поліцейські опитували їх окремо. Під час опитування поліцейський заповнював якійсь документи, а потім сказав, щоб він написав пояснення. Пояснення він писав особисто. Також, пояснив, що дійсно підписав протокол, який вже був заповнений, але при цьому працівники поліції нічого не розяснювали. Він засвідчив те, що бачив як ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2110 в стані алкогольного спяніння. Крім того, працівники поліції ОСОБА_1 нічого не пропонували, останній нічого не казав. Водій таксі ОСОБА_9 нічого не писав. За його присутності працівники поліції нікого не зупиняли. Після чого вони поїхали.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 він не знайомий, бачив його він в квітні місяці ввечері разом з друзями ОСОБА_13, ОСОБА_15 їхали на автомобілі ОСОБА_9 по пр. Ломоносова м. Костянтинівка та зупинилися біля магазину «Гурман». Приблизно в 10 метрах від проспекту стояв автомобіль ВАЗ 2110, який почав рухатися заднім ходом та вїхав в їх автомобіль. Він вийшов з машини та підійшов до автомобіля ВАЗ, де за кермом знаходився ОСОБА_1Ю, від якого було чути різкий запах алкоголю, більше нікого в автомобілі не було. При цьому ОСОБА_1 нічого не казав. Він подзвонив до поліції та повідомив про, те що відбулося ДТП та водій автомобіля ВАЗ2110, який є співробітником поліції, перебував в нетверезому стані. Після цього, на одному автомобілі приїхали двоє співробітників поліції, які відібрали від них пояснення з приводу того, що трапилося. Пояснення він писав особисто в той же день, проте що саме писав зараз згадати не може. Зі слів працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, але особисто він цього не чув та не бачив. Зазначив, що також він бачив інших свідків, які знаходились в стороні. Інших працівників поліції не бачив. Вказав, що за його присутності дату надання пояснень не виправляли, вважає, що сам помилився з датою. Також, пояснив, що раніше дійсно зустрічався з ОСОБА_1 приблизно півроку потому, але проте що за кермом саме ОСОБА_1 який є поліцейським дізнався після ДТП від сторонніх осіб. При цьому, ніяких погроз на адресу ОСОБА_1 він не висловлював. Уточнив, що ОСОБА_1 службове посвідчення йому, як зазначено у повідомленні на «102» не показував. Про це йому стало відомо від присутніх людей.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1Ю, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд приходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які дані, на основі яких орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, а також іншими документами, яким суд дає оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозвязку.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає крім іншого, у разі, коли особа, яка керує транспортним засобом відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого спяніння.

Факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1, згідно матеріалу, ґрунтується лише на показах свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_13 Проте суд, безпосередньо допитавши вказаних свідків в судовому засіданні, оцінює критично покази останніх, оскільки вони мають суттєві протиріччя між собою і не узгоджуються з тими фактичними даними, які встановлені судом в судовому засіданні. Окрім іншого, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що у свідка ОСОБА_8 склалися неприязні стосунки до нього, через події, що відбувались півроку потому. Даний факт в судовому засіданні спростований не був, навпаки свідок ОСОБА_8 перед початком допиту приховав від суду той факт, що дійсно він раніше був знайомий з ОСОБА_1

Крім того, суд критично оцінює, ідентичні за своїм змістом, письмові пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_13 відібрані працівниками поліції, з точки зору їх достатності як доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia), згідно якого «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

За урахуванням вищенаведеного, в судовому засіданні факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження поза розумним сумнівом, а навпаки був спростований безпосередньо допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Покази свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які є близькими родичами ОСОБА_1, суд оцінює в сукупності з показами, незацікавленої у справі особи, свідка ОСОБА_11, і бере їх в сукупності до уваги, оскільки, вони узгоджуються між собою, не мають суттєвих протиріч, а тому є належними, достатніми і допустимими.

Крім того, суд вважає що пояснення працівників поліції ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7, надані в судовому засіданні, є неналежними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони, ані спростовують, ані підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу.

Також, з дослідженого в судовому засіданні відеофайлу, доданого до протоколу, вбачається лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан спяніння та не підтверджує факту керування саме ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ 2110.

Згідно п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд вважає що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, справа на підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя: О.В.Стадченко