Справа № 142/522/18
Провадження № 33/772/589/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач: Спринчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Спринчук В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції Компанійця В.Л. на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 116 від 18 травня 2018 року, ОСОБА_3, будучи депутатом Вінницької обласної Ради 7-го скликання, тобто суб'єктом, визначеним підпунктом «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ "Про запобігання корупції", в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, у десятиденний строк з моменту отримання доходу не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані шляхом подання «Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані», а саме про отримання ним у власність транспортного засобу - вантажного автомобіля марки «DAF XF» 105.410, 2007 року випуску, вартістю 156 300 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Також, 05 червня 2018 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення №117 від 18 травня 2018 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3, будучи депутатом Вінницької обласної Ради 7-го скликання, тобто суб'єктом, визначеним підпунктом «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ "Про запобігання корупції", в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, у десятиденний строк з моменту отримання доходу не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані шляхом подання «Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані», а саме про відчудження ним транспортного засобу - вантажного автомобіля марки «КАМАЗ» 53213, 1992 року випуску, вартістю 132 257 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано невинним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції Компанієць В.Л. просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції даної статті.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Як зазначено у частині першій статті 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП закрита, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_3 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ст.250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вирішення цього питання, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини (Рішення «Щокін проти України»), де зазначено, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 №1697-УП.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора Компанійця В.Л. підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного, та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції Компанійця В.Л. на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано невинним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) В.В. Спринчук

Згідно з оригіналом