№ 3/755/7110/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 18 вересня 2018 року о 20 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2, у м. Києві по бул. Верховної Ради, 34, при зміні напрямку руху, не впевнився у безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який рухався у попутному напрямку, що призвело до пошкодження автомобілів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки не повідомив, а тому суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Крім того, повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи щодо ОСОБА_1 було розміщено на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва.

Зокрема, ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду повідомлений, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у зв'язку з чим, суд вважає можливим проводити розгляд справи без його присутності, згідно з вимогами ст. 268 КУпАП.

Крім того, 11 жовтня 2018 року, на електронну пошту суду, надійшли письмові пояснення ОСОБА_1, в яких останній вину не визнав та просив закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої пояснення мотивував тим, що 18 вересня 2018 року о 20 годині 00 хвилин, рухаючись автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2, у м. Києві по бул. Верховної Ради, 34, дотримуючись швидкісного режиму, він мав намір перестроїтись з лівої смуги руху в праву, при цьому, він завчасно включив правий показник повороту та подивившись у дзеркала заднього виду, впевнився, що перестроювання буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав плавно повертати, так як керований ним автомобіль є важким і різкі маневри можуть призвести до перекидання. Дорога не була перевантаженою великою кількістю автомобілів, жодних перешкод для здійснення вказаного маневру ним виявлено не було. Всі його дії відповідали вимогам ПДР України. Автомобіль «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_4, з'явився зненацька і тому вважає, що вина вбачається саме у діях водія вказаного автомобіля. Крім того, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі не розкрито об'єктивної сторони нібито вчиненого правопорушення, а саме - порушення п. 10.1 ПДР України. Зокрема, у протоколі не вказано у якому напрямку, чи то спосіб, його транспортний засіб змінював напрямок руху, адже зміна напрямку руху може здійснюватись у спосіб перестроювання з однієї смуги у іншу, так і в спосіб повороту, розвороту, тобто, не можливо порушити ту норму, яка не існує. Зокрема, у долученій до протоколу схемі ДТП відсутні відомості, які б вказували на пошкодження транспортного засобу під його керуванням, адже зіткнення транспортних засобів передбачає наявність механічних пошкоджень в них обох. На схемі ДТП не зазначено наявність, чи то відсутність гальмівного шляху. Крім того, співставляючи схему ДТП та фотознімки події, вбачається, що розташування його автомобіля по відношенню до дорожньої розмітки значно відрізняється. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП не можуть бути допустимими та достатніми доказами його винуватості у ДТП, оскільки зазначені у них відомості, не відповідають чинному законодавству та мають суперечності й неточності.

Зокрема, судом неодноразово було викликано у судове засідання водія автомобілю НОМЕР_3 - ОСОБА_2, однак, остання до суду так і не з'явилася.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як роз'яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 217142, у якому ОСОБА_1 підтвердив свою вину зазначивши, що був неуважний; схемою ДТП, яку останній підписав, не вказавши будь-яких зауважень до неї; письмовими поясненнями ОСОБА_1, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, в яких пояснив, що не помітив автомобіль НОМЕР_3, внаслідок чого, відбулася ДТП та письмовими поясненнями водія автомобіля «Volkswagen Polo» - ОСОБА_2

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 було порушено п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та п. 13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу,і тому на останнього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 40-1, 124, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

Суддя: