ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/103/18 Справа № 200/8778/18 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, працює водієм КП "Медико-санітарного транспорту", проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07 квітня 2018 року о 16 год. 50 хв. в м. Дніпрі по вул. Грушевського водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем Peugeot BOXER н/з НОМЕР_1, рухаючись з увімкненою звуковою сигналізацією та маячком синього кольору перетинав перехрестя з пр. Д.Яворницького на заборонений червоний сигнал світлофора, не забезпечивши безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, після чого автомобіль НОМЕР_3 скоїв наїзд на світлофорний обєкт. У разі ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водії ОСОБА_2, та пасажир ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження. ОСОБА_3 порушив п. 8.7.3-е, 3.1 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції у резолютивній частині зазначив, що закриває справу у зв'язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності, таким чином здійснив підміну тексту, а відповідно і суті ст. 38 КупАП, яка обмежує строки накладення стягнення з дня вчинення правопорушення, оскільки накладення стягнення не є строками притягнення до адміністративної відповідальності. Окрім того, звертає увагу, що за змістом норми ст.247 КУпАП, провадження у справі може бути закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням передбачених законом строків накладення стягнення, лише при наявності вини особи у в чиненні адміністративного правопорушення. А отже, суд першої інстанції у випадку збігу строку накладення адміністративного стягнення, мав закрити провадження у справі попередньо з'ясувавши про наявність чи відсутність в діях особи притягнутої до адміністративної відповідальності провини у скоєнні правопорушення. До того ж, потерпілий ОСОБА_2 звертає увагу, що посилання суду першої інстанції у постанові на те, що він порушив вимоги ПДР, не ґрунтується на вимогах закону.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та адвоката Грищенка В.В., які апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_3 та адвоката Чохи К.О., які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Отже, встановлення такої обставини, чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП. При цьому, у відповідності до положень ст. 283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

Матеріалами справи підтверджено, що приймаючи рішення про необхідність закриття провадження у справі, суд першої інстанції обставини наявності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, всупереч зазначеним вимогам, не з'ясував. За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників ДТП, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 128853, на вул. Г.Грушевського водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_4, рухаючись з увімкненою звуковою сигналізацією та маячком синього кольору, перетинав перехрестя з пр. Д.Яворницького на заборонений червоний сигнал світлофора, не забезпечивши безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, після чого автомобіль НОМЕР_5 скоїв наїзд на світлофорний об'єкт. У разі ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водії ОСОБА_2, та пасажир ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.

Виходячи з пояснень ОСОБА_3, 07 квітня 2018 року поступив виклик з 10 лікарні на виїзд бригади швидкої допомоги на вул. Артема. Він керував транспортним засобом Peugeot ВОХЕR н/з НОМЕР_6, під'їжджаючи до перехрестя пр. К. Маркса-К. Лібкнехта у м. Дніпрі, майже проїхавши дві полоси відчув удар, відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався зі сторони залізничного вокзалу по пр. К. Маркса. Автомобіль Ауди не бачив, тільки відчув удар. На пр. К. Маркса лівий та крайній правий ряд були зайняті автомобілями, середній ряд був пустий. Під час руху його транспортного засобу працювали маячки. Водійський стаж складає 40 років, раніше в ДТП не потрапляв. Видимість на дорозі була обмежена. Праворуч від його автомобіля стояли автобус «Еталон», за ним автомобіль «Джип». Від автобуса він проїхав близько 5 метрів, зі швидкістю 20 км/год. Просив провадження у справі закрити у зв'язку із збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з поясненнями ОСОБА_2, 07.04.2018 близько 16 год. 50 хв. він рухався на автомобілі НОМЕР_2. За 200 м до перехрестя він зупинився, пропустити пішоходів, рухався по середній полосі зі швидкістю 40-50 км/год, на зелене світло світлофора. Має водійський стаж 25 років. Ліворуч на перехресті стояв автобус. Коли під'їжджав чув якусь сирену, але не бачив автомобіля швидкої, який рухався за зазначеним автобусом. В салоні музика не грала, вікна в автомобілі були зачинені.

З пояснень свідка ОСОБА_2 долучених до протоколу, видно, що водій Рeugeot ВОХЕR н/з НОМЕР_6 дійсно перетинав перехрестя на заборонений сигнал світлофора із вимкненою сигналізацією.

Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку судово-автотехнічної експертизи 3334-18 від 25 липня 2018 року, встановлено, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля НОМЕР_7 ОСОБА_3 регламентують технічними вимогами п.п. 8.7.3 е) і 3.1 ПДР; водій автомобіля НОМЕР_7 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення виконанням вимог п.п. 8.7.3 е) і 3.1 ПДР, а саме відмовою від руху на заборонений сигнал світлофору. Показання водіїв ОСОБА_3 і ОСОБА_2 щодо обставин даної дорожньої транспортної пригоди, які наведені в постанові про призначення експертизи, не містять відомостей, які могли би бути технічно неспроможними. В умовах ДТП пригоди дії водія автомобіля НОМЕР_7 ОСОБА_3, з точки зору забезпечення безпеки руху, не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 е) і 3.1 ПДР і перебували у причинному зв'язку з його виконанням.

Надавши оцінку зазначеним доказам, суд дійшов беззаперечного висновку про наявність вини в діях ОСОБА_3

На переконання суду апеляційної інстанції, зазначені докази є належними та допустимими, а у своїх сукупності й достатніми для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до п. 8.7.3-е ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

В силу вимог п. 3.1 ПДР України, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Отже, з огляну на вказані вимоги, обов'язковою передумовою для руху оперативного транспортного засобу із вімкненим проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом є забезпечення таким водієм безпеки дорожнього руху.

З матеріалів справи та наданих учасниками ДТП пояснень слідує, що таких вимог водій ОСОБА_3 не дотримався.

Окрім наведених вище доказів, порушення обов'язку ОСОБА_3 діяти у відповідності з п. 3.1 ПДР підтверджується також й відеозаписом з реєстратора Peugeot BOXER, яким встановлено, що він спроможний був виявити перешкоду та забезпечити безпеку іншим учасниками дорожнього руху, з огляду на те, що наближуючись до перехрестя мав обмежену оглядовість, оскільки справа від нього перебували інші траспортні засоби, зокрема, автобус.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

При цьому, суд апеляційної інстанції не надає оцінку висновку експертного дослідження № 10.1/050-Д від 01 вересня 2018 року, що містяться в матеріалах справи, оскільки він не має в даному випадку доказового значення, як такий, що проведений за ініціативою ОСОБА_2, а також з огляду на наявність в матеріалах справи висновку судово-автотехнічної експертизи 3334-18 від 25 липня 2018 року, яка була призначена судом.

Суд не входить й в обговорення питаннь чи відповідали дії водія ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці вимогам ПДР України та щодо наявності або відсутності його вини у цій дорожньо транспортній пригоді, оскільки здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений лише щодо ОСОБА_3, а відповідний протокол щодо ОСОБА_2 не складався.

З огляду на викладені обставини, скасувавши постанову, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп, є доведеною поза розумним сумнівом.

Разом з цим, приймаючи нову постанову, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі щодо ОСОБА_3, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т АН О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко