Справа № 351/1589/18
Провадження № 33/4808/113/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника Горина Василя Миколайовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив постанову суду скасувати як незаконну, провадження по справі - закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Апелянт посилається на те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння він не відмовлявся. На думку апелянта, звинувачення є незрозумілим, оскільки містить в собі дві частини, зокрема як про керування з ознаками алкогольного сп'яніння, так й про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. Вважає висунуте йому обвинувачення незрозумілим, оскільки відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі коли особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та відмовляється пройти огляд, а не у разі відмови водія, коли у останнього були встановлені лише ознаки алкогольного сп'янінні. Стверджує, що в стані алкогольного сп'яніння він не перебував, від проходження огляду - не відмовлявся. В апеляційній скарзі наголошує, що до матеріалів провадження не долучений акт огляду на стан сп'яніння, та на тому, що жодних свідків, окрім його дружини та дитини, на момент його зупинки працівниками поліції не було. Вказує, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських знищений останніми, без дослідження його судом. Апелянт звертає увагу на те, що підписи свідків підроблено та сфальсифіковано, проте заявлене ним клопотання щодо перевірки цього факту, не задоволене судом першої інстанції. Посилається на те, що в протоколі не зазначено у яки спосіб працівники запропоновували пройти огляд на місці зупинки чи в закладі охорони здоров'я. Вважає, що належних та допустимих доказів його вини, матеріали провадження не містять.

Постановою судді встановлено, що 22.07.2018 року об 22:40 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, нечленороздільна мова, однак на вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, таким чином порушив п. 2.5 ПДР України (а.п. 17).

В судове засідання апеляційного суду з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, та його захисник Горин В.М., якому роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

ОСОБА_2 та його захисник Горин В.М. заявили клопотання про допит в якості свідка - ОСОБА_4, що була присутня в автомобілі ОСОБА_2 в якості пасажира на момент зупинки останнього працівниками поліції, та дослідити протокол судового засідання в частині надання пояснень працівником поліції ОСОБА_5, яке було задоволено.

Учасники судового провадження повідомили, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

ОСОБА_2 та його захисник Горин В.М. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову судді - без змін, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що алкоголю він не вживав. Його зупинили працівники поліції та повідомили про причину зупинки як таку, що в його автомобіля не працюють габаритні вогні. Після чого працівники поліції наполягали на тому, що від нього чути запах алкоголю, проте пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння не пропонували, і протоколу у його присутності не складали. Стверджує, що жодних свідків, окрім його дружини - ОСОБА_4 на місці зупинки не було.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що дійсно вона була в якості пасажирки в автомобілі під керуванням її чоловіка - ОСОБА_2, разом із дитиною, під час коли їх зупинили працівники поліції, які повідомили, що на транспортному засобі не працює фара. Після цього, її чоловік вийшов із автомобіля. Розмови між її чоловіком та працівниками поліції вона не чула, оскільки залишилась в автомобілі разом із дитиною, яка почала плакати. Стверджує, що її чоловік не вживав алкоголю. У подальшому, інший чоловік відвіз їх всіх додому. Будь-яких інших осіб, свідків - вона не бачила, їх не було.

Заслухавши вказані пояснення доходжу висновку, що вони не містять в собі фактів які б впливали на відсутність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова пройти на вимогу працівника міліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

В протоколі зрозуміло викладено обвинувачення, тобто суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №393942 від 22.07.2018 року чітко вбачається, що у провину ОСОБА_2 поставлено відмову пройти на вимогу працівника міліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, наступним чином: «22.07.2018р. об 22-40 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, нечленороздільна мова. Від проходження медичного освідчення на факт вживання алкоголю відмовився, у присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, чим порушив п. 2.5 ПДР України» (а.п. 1).

З протоколу вбачається, що ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені як ст. 63 Конституції України, так й ст. 268 КУпАП, проте, останній від підпису та пояснень відмовився, у присутності двох свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, анкетні дані яких, містяться у протоколі та засвідчені їх підписами.

До протоколу долучені пояснення вказаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного освідчення для визначення стану алкогольного сп'яніння, та цей факт вони засвідчили своїми підписами у адміністративному протоколі (а.п. 2, 3). Зацікавленості вказаних свідків у результаті розгляду провадження не встановлено.

Враховуючи наведена вище, доводи апелянта в частині відсутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків, не є слушними, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апелянта про те, що йому ставилось у вину неконкретне обвинувачення, зокрема керування автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, що не передбачено законом, оскільки відповідальність настає за керування саме у стані алкогольного сп'яніння, та за відмову пройти такий огляд є безпідставними, виходячи з наступного.

Посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на ознаки алкогольного сп'яніння, разом із вказівкою на те, чому ОСОБА_2 є водієм транспортного засобу у розумінні ст. 130 КУпАП - керував відповідним транспортним засобом, та конкретизовано обставини, які стали підставами запропонування працівниками поліції ОСОБА_2 пройти огляд - наявність ознак алкогольного сп'яніння, не є порушенням норм діючого законодавства, оскільки у такий спосіб працівники поліції детальніше виклали обставини події, що стали підставою для складення протоколу.

Твердження апелянта щодо фальсифікації та підробки підписів свідків, містить в собі ознаки кримінального правопорушення та перевіряється в межах кримінального провадження за наявності відповідної заяви, внесеної в Єдиний реєстр досудового розслідування з урахуванням приписів КПК України, що позбавляє перевірити вказане питання в межах адміністративного провадження.

Відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання щодо перевірки вказаного факту не є підставою для скасування судового рішення та закриття справи за відсутності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому правопорушення.

Під час апеляційного розгляду було досліджено аудіо запис протоколу судового засідання суду першої інстанції в частині надання пояснень працівником поліції, що склав протокол - ОСОБА_8, якого було попереджено про кримінальну відповідальність. Так, ОСОБА_5 повідомив, що він дійсно зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_2, повідомив причину зупинки, роз'яснив права, проте останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки так й в медичному закладі.

Враховуючи наведене вище, вважаю вказаний огляд таким, що проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція від 11.11.2015 року).

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах провадження акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, не мають жодного значення для прийняття рішення в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі, згідно якого ОСОБА_2 притягнено до відповідності за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п. 2.5 ПДР України, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п. 2.9 «а» ПДР України.

В той же час, у разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та для притягнення особи до адміністративної відповідальності за цим обвинуваченням не має значення чи дійсно особа, яка відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, знаходилась у тверезому стані, оскільки адміністративна відповідальність настає вже за сам факт відмови від проходження огляду.

За обставин, перевірених та встановлених під час апеляційного розгляду, висновок суду першої інстанції по порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законний та обґрунтований.

Знищення, працівниками поліції відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, не є підставою для визнання рішення суду незаконним, оскільки оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, доходжу висновку, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, з зазначенням нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.

Порушення вимог ст. 268 КУпАП не встановлено, суд першої інстанції дія відповідно до приписів вказаної статті.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження, як про це наголошує апелянт - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло