Справа №: 716/2136/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Заставна

Суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Стрілець Я.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з управління Держпраці у Чернівецькій області Державної служби України з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, фізичної особи - підприємця, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №24-02-37/253 від 21.12.2017 року ОСОБА_1, будучи фізичною особою-підприємцем допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме:

- відповідно до наказу №38 від 01.03.2017 року у звязку з «настанням весни» встановлено робочий день АЗС з 07-00 години до 24-0 години, проте про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці оператор заправної станції ОСОБА_2О в належний строк не повідомлений, що є порушенням ч. 3 ст. 32 КЗпПУ щодо зміни умов праці;

- у відомостях нарахування заробітної плати за лютий-листопад 2017 року кількість відпрацьованого часу, як основи правомірності нарахування заробітної плати жодного разу гне зазначено, за той же період кількості відпрацьованих годин у нічний час не вказано, що є порушенням ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» щодо обовязку власника забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку;

- відповідно до рядка 8 книги обліку руху трудових книжок підпис ОСОБА_3 про отримання трудової книжки відсутній. що є порушенням ст. 47 КЗпПУ щодо видачі трудової книжки;

- хоча ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було відомо про призов оператора заправної станції ОСОБА_3 на строкову військову службу, проте, відповідно до письмової інформації від 14.04.2017 року та від 04.04.2017 року «під натиском та погрозами», його звільнено за ст. 38 КЗпПУ. З наказом №39 від 31.03.2017 року про звільнення за власним бажанням призовник ОСОБА_3 у встановленому порядку не ознайомлений, доказів видачі йому трудової книжки не предявлено. Зазначене являється порушенням ч. 3 ст. 119КЗпПУ щодо гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обовязків, зокрема призваних на строкову військову службу;

- хоча посадовий оклад бухгалтера ОСОБА_5 встановлений в січні 2017 року в розмірі 3200 грн., а з вересня по листопад 2017 року коефіцієнт інфляції становив 6,9 %, в супереч вимогам абз. 3 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого ПКМУ №1078 від 17.07.2003 року, у вересні листопаді поточного року вказаному працівнику нараховано лише 3270 заробітної плати, тобто фіксацію індексації заробітної плати у встановленому законом порядку на час інспекційного відвідування не здійснено. Зазначене є порушенням ст. 33 ЗУ «Про оплату праці» щодо індексації заробітної плати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних порушень не визнав, пояснив, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.02.2018 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до управління Держпраці в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу задоволено та визнано протиправним та скасовано наказ управління Держпраці в Чернівецькій області від 15.12.20147 року №512 «Про проведення інспекційного відвідування». В звязку із чим вважає, що проведена перевірка є недійсна. Крім того, в підтвердження правомірності своїх дій надав суду копію акту від 31.03.2017 року, згідно якого оператор заправ очної станції ОСОБА_3 відмовився від підпису в книзі обліку руху трудових книжок. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та просив провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто, основною ознакою правопорушення є вина у виді умислу або необережності.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі, порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Встановлено, що головним державним інспектором праці ОСОБА_6 разом із головним спеціалістом РДА ОСОБА_7 в період з 20 по 21 грудня 2017 року здійснено перевірку дотримання законодавства про працю фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 За результатами здійснення перевірки інспектором праці виявлено ряд порушень.

Що стосується порушення ОСОБА_1 щодо не ознайомлення оператора АЗС ОСОБА_2 із змінами істотних умов праці, то слід зазначити те, що до одного з виняткових повноважень власника належить проведення заходів щодо зміни організації виробництва та праці. Зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається тільки у випадках змін в організації виробництва та праці. Якщо ж такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо. Таким чином, при змінах в організації виробництва і праці власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці, а саме: системи та розміри оплати праці, зменшувати надані пільги, змінювати режим роботи, встановлювати або скасовувати неповний робочий час, суміщення професій, змінювати розряди і найменування посад тощо.

В адміністративному матеріалі відносно ОСОБА_1 не міститься доказів того, що останній не ознайомив оператора АЗС ОСОБА_2 зі змінами істотних умов праці.

Що стосується порушень щодо відсутності підпису ОСОБА_3 про отримання трудової книжки та його звільнення, то слід зазначити, що у відповідності до п. 4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України» за №58 від 29.07.93 року у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Згідно п. 7.1 вищевказаної інструкції, у разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

В підтвердження правомірності своїх дій, в судове засідання ОСОБА_1 надана копія акту, з якого вбачається, що при звільненні з роботи ОСОБА_3 відмовився від підпису в книзі обліку руху трудових книжок в присутності двох свідків.

Також інспектором праці ОСОБА_6 до протоколу не надано доказів того, що ОСОБА_3 був звільнений з роботи під натиском та погрозами.

Крім того встановлено, що перевірка ФОП ОСОБА_1 інспектором праці була здійснена на підставі наказу управління держпраці в Чернівецькій області №512 від 15.12.2017 року «Про проведення інспекційного відвідування». Зазначений наказ був скасований рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.02.2018 року.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому слід виходити з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наданих останнім документів, а також те, що наказ на підставі якого була здійснена перевірка ФОП ОСОБА_1 скасований за рішенням суду, і відповідно до Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в матералах адміністративної справи не мітиться достатньо доказів вчинення ОСОБА_1 порушень трудового законодавства, що не дає підстав для висновку про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадженння в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу правопорушення.

За вказаних обставин вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 41, 245, 247, 251, 256, 266, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим з поданням скарги через Заставнівський районний суд Чернівецької області або за апеляційним поданням прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Стрілець Я.С.