Номер провадження: 33/785/593/18
Номер справи місцевого суду: 501/333/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 23.03.2018 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.2 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

Оскаржуваною постановою судді районного суду закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, депутата Чорноморської міської ради Одеської області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3, 03.04.2018 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст.172-6 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як субєкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УП від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширюваному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

Згідно з ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України «Про прокуратуру» (в редакції цього ж Закону України № 1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Апеляційний суд звертає увагу прокурора, що ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, доводи прокурора про прийняття до розгляду апеляційної скарги, в якій фактично ставиться питання про погіршення становища особи з вимогою щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності із застосуванням стягнення, передбаченого санкцією ч.2 ст.172-6 КУпАП, не відповідають наведеним вище нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено право на справедливий суд, яким кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Положеннями ст.126 Конституції України гарантовано незалежність і недоторканність суддів та вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 129 Конституції України гарантовано, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

З урахуванням наведених норм Конституції України, вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури не є особою, яка відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову судді районного суду, а за таких обставин, з урахуванням положень ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти його апеляційну скаргу до розгляду, а тому скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч.2 ст.7, ч.3 ст.8, ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Повернути апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 23.03.2018 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_4.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2