П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/80/2018

Справа № 330/377/18

"16" квітня 2018 р. Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Нестеренко Т.В. при секретарі Корнієнко М.М., за участю потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисника правопорушника ОСОБА_3, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_4, працює голова Якимівської районної ради Запорізької області з 30.11.2015 року, за адресою: смт. Якимівка, вул. І.Щербіни, 6 Якимівського району Запорізької області, за ст. 212-3 ч.4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

19.03.2018 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_4 про притягнення останнього за скоєння правопорушення за ст. 212-3 ч.4 КУпАП, згідно якого відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі -Закон) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана .або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Стаття 3 Закону передбачає, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію. Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом. З огляду на інформацію, що є предметом запиту заявників, вбачається, що така інформація стосується розпорядження бюджетними коштами. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Як зазначено у частині п'ятій статті 6 Закону, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Крім того, пунктом 7.1. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" до інформації, яка не підлягає обмеженню в доступі, віднесено, зокрема, інформацію про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету особам, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов'язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються Законом України "Про запобігання корупції". У контексті важливості необмеженого доступу до інформації про розпорядження комунальним або державним майном слід звернути увагу, що 14 жовтня 2014 р. Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про засади державної антикорупційної політики в України (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки». В Стратегії вказується про те, що ефективний доступ до інформації, якою володіють органи публічної влади, інші суб'єкти, є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення та припинення корупційних діянь. Особливе значення має інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме відомості про використання бюджетних коштів, розпорядження державним або комунальним майном. Доступ до інформації є необхідним інструментом для проведення журналістських розслідувань, стимулювання громадянської активності в антикорупційній сфері (підрозділ «доступ до інформації» Розділу 3. «Запобігання корупції»). Відповідно, вбачається, що інформацію стосовно заробітної плати працівників ради було безпідставно віднесено до інформації з обмеженим доступом, що прямо заборонено Законами України «Про доступ до публічної інформації» та «Про захист персональних даних». З метою повного та всебічного з'ясування обставин, викладених у скарзі, до ради було надіслано запит Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 від 01.02.2018 р. №11/15-А307531.18/08-140, зокрема, з вимогами поновити право потерпілих на інформацію, шляхом надання повної та вичерпної інформації у відповідь на запит; надати пояснення щодо стверджуваного порушення. У відповідь листом від 19.02.2018 р. № 02-13/53 за підписом ОСОБА_4 повідомлено, що відповідь ради від 02.01.2018 р. № 02-13/02 на запит потерпілих було надано без порушення вимог Закону. Право потерпілих на доступ до публічної інформації поновлено не було. Таким чином, в діях голови Якимівської районної ради Запорізької області ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною четвертою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом. Датою вчинення правопорушення є 02.01.2018 року.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_4 не прибув, оскільки на даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні в Якимівській ЦРЛ з діагнозом правостороння пневмонія, про що є довідка Якимівської ЦРЛ та яка знаходиться в матеріалах справи.

У судовому засіданні захисник правопорушника, адвокат ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнає та зазначив, що під час вирішення питання про складання протоколу про адміністративне правопорушення, у тому числі роз'яснення прав, забезпечення права на захист, забезпечення права на надання письмових пояснень тощо, просимо вжити заходи щодо дотримання положень ст.ст. 254, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема щодо складення протоколу за місцем вчинення імовірного адміністративного правопорушення та безпосередньої присутності особи під час його складення. Щодо надання особистих даних голови Якимівської районної ради (дата та місце народження, місце проживання та номер телефону, дата призначені на посаду, серія та номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер службового посвідчення) повідомляємо таке. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту і захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Згідно з ч. 2 ст. 21 вказаного Закону конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи визначеному нею порядку, відповідно до передбачених нею умов, а також інших випадках, визначених законом. Згода особи на поширення запитуваної інформації відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій органів місцевою самоврядування, посадових або службових повноважень. З огляду на викладене, інформація про дату та місце народження, місце проживання та номер особистого телефону, серію та номер паспорт; громадянина України, ким і коли виданий, реєстраційний номер облікове картки платника податків є конфіденційною, оскільки вона не стосується: здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функції держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» органи місцевого самоврядування посадові та службові особи, до яких звернувся Уповноважений, зобов'язані співпрацювати з ним і подавати йому необхідну допомогу, зокрема забезпечувати доступ до матеріалів і документів, у тому числі на засадах визначених законодавчими актами щодо захисту інформації з обмеженим доступом. Згідно з п. 5 ст. 13 вказаного закону Уповноважений має право на ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах місцевого самоврядування. Доступ до інформації з обмеженим доступом здійснюється в порядку, встановленому законом. З вищезазначених приписів вбачається, що орган місцевого самоврядування зобов'язаний надавати доступ виключно до матеріалів і документів і виключно на засадах та в порядку, передбачених законодавством про захист конфіденційної інформації. Як вбачається з вимоги, інформація необхідна для складання протоколу про адміністративне правопорушення в рамках КУпАП, а не для цілей Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини». Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено ряд процесуальних прав, в тому числі право на захист, яке включає крім іншого право на відмову від надання пояснень (в т. ч. повідомлення будь-яких персональних даних про себе). У зв'язку з тим, що вищезазначені правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, з метою недопущення порушення права на захист, збір запитуваної інформації повинен здійснюватися виключно в порядку КУпАП. Таким чином, законних підстав для надання запитуваної інформації не вбачається. Щодо забезпечення прибуття до Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, повідомляємо, що виклик до особи, уповноваженої складати адміністративний протокол, здійснюється у порядку, регламентованому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вважали, що ОСОБА_4, який є головою Якимівської районної ради Запорізької області винний у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 212-3 ч.4 КУпАП, так як він порушив Закону України "Про доступ до публічної інформації" та не надав своєчасно відповіді на їх письмовий запит.

Судом встановлено, що потерпілими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.12.2017 року було направлено інформаційний запит до Якимівської районної ради Запорізької області щодо нарахування заробітної плати в розрізі посадових окладів, надбавок, доплат, премій та матеріальної допомоги по кожному працівнику Якимівської районної ради (копії розрахунково-платіжних відомостей), а також копій рішень сесій Якимівської районної ради про преміювання ОСОБА_4 за період 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік. Також про надання інформації щодо суми, яка закладена в бюджет 2018 року на фонд оплати праці апарату Якимівської районної ради. 02.01.2018 року потерпілим було надано відповідь за підписом голови Якимівської районної ради Запорізької області, ОСОБА_4 із зазначенням, що інформація щодо нарахування заробітної плати в розрізі посадових окладів, надбавок, доплат, премій та матеріальної допомоги відноситься до інформації з обмеженим доступом.

Потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.01.2018 року звернулися зі скаргою до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5, щодо дій голови Якимівської районної ради Запорізької області, ОСОБА_4. З метою повного та всебічного з'ясування обставин, викладених у скарзі, до ради було надіслано запит Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 від 01.02.2018 р. №11/15-А307531.18/08-140, зокрема, з вимогами поновити право потерпілих на інформацію, шляхом надання повної та вичерпної інформації у відповідь на запит; надати пояснення щодо стверджуваного порушення. У відповідь листом від 19.02.2018 р. № 02-13/53 за підписом ОСОБА_4 повідомлено, що відповідь ради від 02.01.2018 р. № 02-13/02 на запит потерпілих було надано без порушення вимог Закону. Право потерпілих на доступ до публічної інформації поновлено не було. Таким чином, в діях голови Якимівської районної ради Запорізької області ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною четвертою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом. Датою вчинення правопорушення є 02.01.2018 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши учасників процесу, свідків та дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 05 березня 2018 року, який є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів у справі, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-3 КУпАП повністю доведена, а кваліфікація його дій - є вірною.

Разом з тим, при розгляді даної справи судом встановленні передбачені п.7 ст.247 КУпАП підстави для закриття провадження в даній справі, а саме: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення 02.01.2018 року, а адміністративна справа, надійшла в провадження судді Нестеренко Т.В. 19.03.2018 року, розгляд справи було призначено на 29.03.2018 року, але від ОСОБА_4 надійшла заява про перенесення розгляду справи, у звязку з тим, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні в Якимівській ЦРЛ, про була надана довідка зазначеного лікувального закладу. Справу було призначено до розгляду на 03.04.2018 року, але від потерпілих ОСОБА_1 надійшла заява в телефонному режимі, що він не може зявитися за станом свого здоров»я, але бажав би бути присутнім при розгляді зазначеної адміністративної справи, та ОСОБА_2, який в телефонному режимі зазначив, що не має можливості прийняти участь у судовому засіданні за сімейними обставинами, також зазначив, що бажав би бути присутнім при розгляді зазначеної адміністративної справи. Справу розглядом було призначено на 16.04.2018 року. Але на момент розгляду даної справи, 16.04.2018 року трьохмісячний строк, встановлений ч.2 ст. 38 КУпАП, пропущений. Таким чином, суд був позбавлений можливості своєчасно розглянути справу, зясувати обставини, викладені в ст. 280 КУпАП та притягти ОСОБА_4 до адміністративиної відповідальності, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу

Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 212-3, 247,280,283-287,294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 за ст. 212-3 ч.4 КУпАП закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суддя: Т.В. Нестеренко