П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 12 серпня 2018 року в 15 год. 20 хв. біля будинку № 1 по вул. М.Кравчука в м. Києві керував автомобілем «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_3 12 серпня 2018 року в 15 год. 20 хв. біля будинку № 1 по вул. М.Кравчука в м. Києві, керуючи автомобілем «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 та в порушення п. 10.1 ПДР України перед початком руху не переконався в безпеці руху, внаслідок чого пошкодив шлагбаум, що призвело до матеріальних збитків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. Він звертає увагу на те, що копію судового рішення ОСОБА_3 отримав 09 листопада 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що 12 серпня 2018 року ОСОБА_3 під час в'їзду на автостоянку пошкодив шлагбаум, після чого поговоривши з охоронцем стоянки, оскільки його цивільно - правова відповідальність застрахована, вони домовились скористатись цим і скласти повідомлення про цю пригоду. Після чого ОСОБА_3 повідомив, що буде в кафе навпроти, куди він може за ним прийти і вони складуть всі необхідні документи. Через деякий час в кафе до ОСОБА_3 прийшли працівники поліції, які попросили його вийти на вулицю та запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, на що ОСОБА_3 відмовився, оскільки повідомив поліцейським, що вживав спритні напої вже після пригоди.

Крім того, захисник ОСОБА_2 зазначає, що працівники поліції як свідків залучили охоронців автостоянки, які є упередженими в даній справі, оскільки внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) автостоянці було завдано шкоду, а тому їх пояснення не можуть братись судом до уваги.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що захисник ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи 16 жовтня 2018 року.

В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду. Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2018 року захисник ОСОБА_2 отримав копію судового рішення, а до суду з апеляційною скаргою звернувся 19 листопада 2018 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що захисник ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів законність прийнятого рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 294 КУпАП, в цій частині рішення не переглядається.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначив сам ОСОБА_3, він відмовився від проходження огляду, тому його доводи про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп'яніння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснює це тим, що він на момент пропозиції пройти огляд не був водієм. ОСОБА_3 стверджував, що керував автомобілем в тверезому стані, оскільки почав вживати алкогольні напої, зокрема пиво, лише після ДТП в кафе навпроти автостоянки.

За клопотанням апелянта суд апеляційної інстанції допитав свідка ОСОБА_4, який стверджує, що ОСОБА_3 приїхав на автостоянку тверезим та почав вживати з ним горілку в кафе навпроти автостоянки вже після ДТП.

Апеляційний суд не приймає ці показання свідка як доказ невинуватості ОСОБА_3, оскільки вони не узгоджуються з показаннями самого ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_3 як під час спілкування зі співробітниками патрульної поліції, які приїхали за викликом на автостоянку, так і в суді апеляційної інстанції давав суперечливі пояснення стовно обставин вчинених правопорушень.

Так, ОСОБА_3 заперечував те що, він, заїжджаючи на автостоянку пошкодив шлагбаум, хоча це підтверджується як поясненнями двох свідків - працівників стоянки, так і відеозаписом з камери спостереження. Крім того, ОСОБА_3 повідомив патрульним поліцейським про те, що перед заїздом на стоянку він вживав пиво, потім став заперечувати це. Отже, його показання є нещирими, не послідовними і такими, що не узгоджуються з іншими доказами.

Тому суд їх не приймає як доказ невинуватості ОСОБА_3 і розцінює як спосіб захисту.

В той же час, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем «Фіат» з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_3 від проходження огляду в установленому законом порядку відмовився.

Доводи апелянта стосовно того, що письмові пояснення вищевказаних свідків проте, що ОСОБА_3 керував автомобілем в стані сп'яніння не можна брати до уваги, оскільки вони є упередженими в даній справі є непереконливими, оскільки незалежно від того чи перебував він у такому стані, особа, яка заподіяла шкоду буде нести матеріальну відповідальність.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, будь - яких зауважень стосовно того, що він не вживав алкогольних напоїв до ДТП ОСОБА_3 не заявляв.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин ОСОБА_3 був водієм, а тому повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп'яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок. Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун