Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4200/18 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Білоус Т.А. , адвоката Боголюба А.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 працюючого водієм в ТОВ «Автосоюз» м.Бровари,

в с т а н о в и в :

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови, 06 серпня 2018 року о 02 год. 40 хв. в м. Бердичеві, Житомирської області по вул. Європейській, 32/1 ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ-211140, д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду адвокатом Боголюбом А.В., подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вважає, що останнім днем строку накладення стягнення на ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення було 05.11.2018 року, а постанова суду винесена 06.11.18 року, тобто винесена пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, поза межами визначеного строку ч.2 ст.38 КУпАП.

Вказує, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_2, під час його перебування на лікуванні, а також його адвоката, що є порушенням його прав, які передбачені ст. 268 КУпАП, що позбавило їх можливості надати відповідні докази.

Оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що ОСОБА_2 не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Також, зазначає, що працівниками поліції до протоколу долучені пояснення свідків, які були очевидцями факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, однак останні до суду не з'явилися, що ставить під сумнів їхні пояснення.

Вказує, що в матеріалах справи не має направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення захисника Боголюба А.В. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що ОСОБА_2 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» від якого останній відмовився.

Допитані у суді свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вказали, що виїхали за повідомленням про керування в стані алкогольного сп'яніння. Зупинили автомобіль та виявили у водія ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп'яніння. Водій, відмовлявся від медогляду, намагався втекти, вів себе агресивно, провокував бійку у зв'язку з чим до нього були застосовані кайданки, водій затриманий та доставлений на медичний огляд та для складання матеріалів.

Згідно виписки з медичної картки №110 у ОСОБА_2 0 3 год.10 хв. 06.08.2018 р. виявлено 1,49 % алкоголю, що також додатково свідчить про обґрунтованість вимог працівників поліції про наявність у останнього ознак алкогольного сп'яніння на момент зупинки та правомірність їх вимог про проходження медичного огляду.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю, нестійка хода) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп'яніння, а також керував автомобілем.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом прядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків) відмовився.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відмовився підписати протокол та дати пояснення з приводу викладених у ньому обставин події.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови суду з підстав істотного порушення прав ОСОБА_2 при розгляді справи у його відсутність.

Як засвідчують матеріали справи, суд першої інстанції розглянув дану справу з дотриманням положень ст. 268 КУпАП у відсутність ОСОБА_2, оскільки врахував обізнаність сторони захисту про час та місце судового засідання, відсутність клопотання від правопорушника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи та необхідність судового розгляду справи в строки, передбачені КУпАП.

Як вбачається з матеріалів суд сприяв стороні захисту в реалізації права ОСОБА_2 на захист, неодноразово відкладав розгляд справи у зв'язку з наданням часу для укладення угоду з адвокатом, клопотаннями про надання матеріалів для ознайомлення, виклику свідків, востаннє 29.10.2018 р.

Останнє судове засідання було призначено, з врахуванням думки захисника за його клопотанням про виклик свідків на 06.11.2018 року на яке ОСОБА_2 та захисник не з'явились.

Враховуючи, що суд першої інстанції сприяв ОСОБА_2 у реалізації ним своїх прав та надавав йому тривалий час для підготовки до судового розгляду, а розгляд протоколів здійснив лише в останній день строку накладення адміністративного стягнення, належним чином та своєчасно попередивши правопорушника та його захисника, суд апеляційної інстанції підстав для скасування постанови суду не знаходить.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують, суд вжив усіх можливих заходів для виклику та допиту свідків.

Суд належним чином проаналізував пояснення захисника Боголюба А.В., письмові пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також працівників поліції ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які були допитані у суді та дав їм оцінку.

В той же час, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2, в повній мірі були надані можливості для захисту своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП чим відновлено його право на участь в судовому розгляді.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

На думку апеляційного суду доводи захисника про накладення стягнення на ОСОБА_2 поза межами строку визначеного ст. 38 КУпАП є хибними оскільки стягнення було накладено на правопорушника не пізніш як через три місяці з дня його вчинення, а зокрема 06.11.2018 року.

Стягнення ОСОБА_2 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Боголюба А.В. залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук