АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/835/18 Номер провадження 33/786/712/18Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Костенко В.Г.,

з участю порушника ОСОБА_2,

його захисника Ринденка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ринденка О.А. в інтересах порушника ОСОБА_2 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 з середньою освітою, неодружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 21 березня 2018 року близько 21 год. 40 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Л. Толстого в м. Лубни Полтавської області в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Ринденко О.А. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При цьому зазначає, що ОСОБА_2 не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, заперечує факт його перебування за кермом автомобіля та вказує про відсутність доказів цього в матеріалах справи.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній час вчинення правопорушення, чітка кваліфікація дій ОСОБА_2, а також підпис порушника та запис про відмову від підпису.

Крім того, наголошує про відсутність в матеріалах справи акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння.

Зазначає, що наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 не містить відомостей щодо ступеню алкогольного спяніння, в якому він перебував.

Стверджує про відсутність в матеріалах справи інформації щодо сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яким було проведено огляд ОСОБА_2

Звертає увагу на інші порушення вимог Інструкції під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння.

Заслухавши пояснення порушника та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис події, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймати участь в судовому розгляді справи забезпечене судом апеляційної інстанції.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння є непереконливими.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 стверджував, що автомобілем керував незнайомий чоловік на його прохання. При цьому назвати будь-які дані, за допомогою яких можливо було ідентифікувати цього незнайомого чоловіка, а також пояснити чого цього чоловіка не було на місці події, він не зміг.

Всупереч твердженням порушника, факт керування ним транспортним засобом підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 - водія маршрутного таксі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пасажирів цього таксі, які стверджували, що саме ОСОБА_2 21 березня 2018 року близько 21 год. 40 хв. був за кермом автомобіля НОМЕР_1 та під час руху створив перешкоду маршрутному таксі, внаслідок чого змусив водія зїхати на узбіччя в сніг.

Як пояснили ці свідки, після зупинки маршрутного таксі були викликані працівники поліції, оскільки у ОСОБА_2, який був за кермом автомобіля, вбачалися явні ознаки алкогольного спяніння і поводив він себе неадекватно. При цьому інших осіб в автомобілі не було.

Такі пояснення свідків узгоджуються з відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського (а.с.5, 6, 7, 8).

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння проводився лікарем Лубенської центральної міської лікарні, як того вимагають приписи Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Ця лікарня, відповідно до наказу департаменту охорони здоровя Полтавської обласної державної адміністрації №1100 від 7 грудня 2015 року, включена до переліку лікувально-профілактичних закладів області, яким надається право проведення медичних оглядів з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння.

Відповідно до наданого апеляційному суду свідоцтва №12-01/1471, чинного до 27 березня 2019 року, газоаналізатор, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_2, пройшов повірку та відповідає вимогам нормативно-правових актів.

Всупереч твердженням апелянта, апеляційним судом встановлено, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою встановлення стану спяніння складений на підставі акту медичного огляду №90 від 21 березня 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено 2,08 проміле алкоголю. Копія акту надана апеляційному суду та міститься в матеріалах справи.

Твердження захисника про те, що лікар ОСОБА_7, який проводив огляд порушника на стан алкогольного спяніння, станом на 21 березня 2018 року не пройшов тематичне удосконалення щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, не спростовують в даному випадку результатів огляду ОСОБА_2 з врахуванням проведення його за допомогою газоаналізатора, який пройшов повірку та відповідає вимогам нормативно-правових актів, а також дотримання інших вимог вказаної Інструкції.

Всупереч твердженням апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

При цьому протокол містить, зокрема, відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння) та нормативний акт (п.2.9 Правил дорожнього руху України), який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються наявними в матеріалах справи рапортами працівників Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області, відповідно до яких ОСОБА_2 розяснено його права та обовязки та повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому порушник відмовився від підпису протоколу та надання пояснень щодо правопорушення в присутності двох свідків (а.с.11, 12).

Відмова ОСОБА_2 від надання пояснень та підпису зафіксована також на відеозапису події з нагрудної камери поліцейського.

Порушень вимог ст.266 КпАП України під час огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння, які б давали підстави визнати цей огляд недійсним, апеляційним судом не встановлено.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону під час огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість порушника у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності зі ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.147 «Закону України про судоустрій і статус суддів», ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Ринденка Олександра Анатолійовича, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Костенко В.Г.