Справа № 344/5039/17
Провадження № 33/4808/147/18
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв'язку зі закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись в даною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому апелянт вказувала на поважність причин пропуску такого строку. Зокрема, вказувала, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився без її участі, і про оскаржувану постанову їй стало відомо тільки 12.09.2017 року, після одержання копії ухвали про відкриття провадження у справі, у зв'язку з заявленим до неї цивільним позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова ґрунтувалася на хибних висновках постанови слідчого про закриття кримінального провадження щодо неї від 30.03.2017 року, яка в подальшому була скасована. Вказаний факт на думку апелянта підтверджується листом Івано-Франківської місцевої прокуратури від 27.09.2018 року, який було одержано ОСОБА_2 05.11.2018 року та постановою про закриття кримінального провадження від 20.11.2018, в якій констатовано, що докази наїзду ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_4 відсутні.

Вважає, що наведені обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши матеріали справи і доводи апелянта, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити, а апеляційну скаргу задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, судовий розгляд справи про притягнення ОСОБА_2 проводився без її участі, при цьому судом зазначено, що про день та час судового розгляду справи ОСОБА_2 була належно повідомлена.

Однак, в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.20). При цьому, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про бажання отримувати судові повістки в електронній формі за допомогою СМС - повідомлення (а.с.16), однак будь яких доказів на підтвердження надсилання та отримання таких повісток ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Тому висновок суду про належність повідомлення ОСОБА_2 не відповідає матеріалам справи.

Відсутні також і дані щодо отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови від 23.05.2017 до одержання нею матеріалів позову.

Отже, ОСОБА_2 не могла захищатись від обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення і не мала можливості протягом встановленого строку оскаржити судове рішення в апеляційному порядку.

Це не відповідає вимогам ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас принцип юридичної визначеності та відповідна прецедентна практика ЄСПЛ вимагають поваги до остаточного рішення суду і тому вирішення питання про поновлення строків повинно обумовлюватися вагомими причинами.

Такі обставини у цій справі є.

По-перше, ОСОБА_2 не мала можливості захистити свої права в суді. В даній ситуації, коли вона визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення з чим не згідна, це є безумовним порушенням права на справедливий суд, яке тягне за собою скасування рішення.

По-друге, апеляційний суд за приписами ч. 7 ст. 294 КУпАП не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в якості обов'язкового елементу передбачає спричинення пошкодження транспортних засобів, а не спричинення тілесних ушкоджень пішоходу як це вказано в оскаржуваній постанові. Це очевидний недолік постанови, який тягне безумовне її скасування через неправильне застосування матеріального закону. У такій ситуації це є виправданням втручання у принцип юридичної визначеності, адже принципом юридичної визначеності не може охоплюватись ситуація, коли без достатніх підстав і з порушенням законної процедури особа визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення. На цю ситуацію, слід вважати, поширюється дія ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і його слід поновити.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 221782 від 07.04.2017 року, в порушення ОСОБА_2 ставляться вимог пунктів 16.2, 18.1 ПДР України.

Згідно п.16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку; п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

При цьому, до протоколу про адмінправопорушення додано копію постанови про закриття кримінального провадження від 30.03.2017 року відносно ОСОБА_2.

Однак як встановлено судом, і підтверджується матеріалами справи, в подальшому вказана постанова про закриття провадження була скасована, а матеріали справи були направлені для подальшого розслідування в СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в області.

Під час підготовки справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 було додано копію листа заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури (а.с.36) та копію постанови про закриття кримінального провадження від 20.11.2018 року (а.с.37-39).

Вказаною постановою встановлено, що в ході розслідування кримінального провадження було проведено ряд слідчо-оперативних заходів стосовно встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.09.2016 року на вул. Курбаса в м. Івано-Франківську. Будь яких доказів того, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц МЛ 320», реєстраційний номер НОМЕР_1, вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_4 під час досудового розслідування не встановлено, а вм'ятини у передній частині автомобіля утворились задовго до події.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, матеріали справи не містять об'єктивних та достовірних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП., а відтак провадження в цій частині підлягає до закриття на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не

Суддя Івано-Франківського

Апеляційного суду А.Ю. Малєєв

Згідно з оригіналом

Суддя А.Ю. Малєєв