АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/303/18 Головуючий у І-й інстанції - Скрипник К.О.
Справа № 205/7564/17- п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає у АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 05 листопада 2017 року о 13:25 год. в м. Дніпро на перехресті пр. Свободи та вул. Кайдацький шлях, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, який було встановлено за допомогою приладу Драгер ARHK-0573 в присутності двох свідків, та який складав 2,39%, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на перешкоду у вигляді бордюра. Внаслідок ДТП транспортний засіб пошкоджено, чим завдано матеріальних збитків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду від 10 січня 2018 року скасувати.

Обгрунтовуючи вимоги свого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, апелянт вказує, що під час судового розгляду у суді першої інстанції він присутній не був, копію постанови суду першої інстанції від 10 січня 2018 року отримав 13 лютого 2018 року.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що оскаржувана постанова винесена в порушення норм процесуального закону. Так, після проходження огляду на стан сп'яніння на місці він наполягав на проходження медичного огляду в медичному закладі, оскільки був незгоден з його результатом, проте поліцейськими йому було у цьому відмовлено. Крім того вказує, що внаслідок ДТП ним не було заподіяно нікому матеріальних збитків, що є передумовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступного.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, він при винесенні згаданої постанови не був присутній та отримав її копію за межами строку апеляційного оскарження, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ним з поважної причини.

Аналізуючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, згідно ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР №221449 від 05.11.2017 року, у вказаний день ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, який було встановлено за допомогою приладу Драгер ARHK-0573 в присутності двох свідків, при цьому результати вимірювання склали 2,39 проміле.

Встановлення факту перебування особи у вказаному стані потребує застосування спеціальних процедур та обладнання, а перебування особи у цьому стані може бути підтверджене виключно належними доказами - відповідним медичним висновком, або показаннями спеціального приладу, що має функції газоаналізатору.

Процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп'яніння нормативно врегульована положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, згідно Розділу ІІ якої за наявності ознак алкогольного сп'яніння поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З наведених положень нормативного акту вбачається, що для встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп'яніння може бути використаний не будь-який технічний прилад, що має функцію газоаналізатору, а лише ті з них, що у встановленому порядку дозволені до використання з цією метою, та з урахуванням додаткових обмежень - обов'язкової наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, дотримання вимог інструкції з експлуатації тощо.

Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений Наказом МВС від 01.03.2010 р. № 33, погодженим В.о. Голови Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, Головою Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Заступником Міністра охорони здоров'я України, відповідно до якого спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння є: газоаналізатор «AlcoQuant 6020»; газоаналізатор «Alcotest 6510»; газоаналізатор «Alcotest 6810»; газоаналізатор «Alcotest 7410 Plus com»; прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, «Алконт 01».

З наведеного випливає, що відповідно до законодавства пристрій «Alcotest 6820» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому його показання не є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а огляд, проведений з використанням цього приладу, належить вважати таким, що відбувся з порушенням вимог закону, а його результати - недійсними. Інші наявні у матеріалах справи докази у сукупності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння не підтверджують.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 05 листопада 2017 року о 13:25 год. в м. Дніпро на перехресті пр. Свободи та вул. Кайдацький шлях, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на перешкоду у вигляді бордюра, внаслідок ДТП транспортний засіб було пошкоджено.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі вказані фактичні обставини не заперечував, втім зазначив, що він нікому не завдав матеріальних збитків, у зв'язку з чим відсутні і підстави притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

З цими доводами не можна погодитись, оскільки згідно диспозиції даної норми закону підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нею є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, в той час як заподіяння при цьому будь-яких матеріальних збитків не є обов'язковою передумовою для притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для визнання ОСОБА_1 невинуватим за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, судом було застосовано положення ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладене на ОСОБА_2 об'єднане стягнення за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. У зв'язку з встановленням відсутності підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 130 КУпАП, вказане об'єднане стягнення не може залишатися в силі, а оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню.

Обговорюючи питання про накладення до правопорушника стягнення окремо за ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає це неможливим у зв'язку зі збігом на час апеляційного розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції, частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги, приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в частині визнання його вини та притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця