Справа № 308/6512/17
Провадження № 3/265/438/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, за участю секретаря Злидіної Г.В. розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, за участю прокурора Костюченко М.В., Циря О.С., особи щодо якої розглядається адміністративна справа ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.1 ст. 172 6 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, надійшли адміністративні матеріали та протокол про адміністративне корупційне правопорушення №245 від 14 червня 2017 року, складені Управлінням захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КупАП ОСОБА_3, з яких вбачається, що останній, будучи особою, зобов'язаною згідно положень Закону України Про запобігання корупції подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуваючи у відрядженні до Закарпатської митниці ДФС обіймаючи посаду заступника начальника Донецької митниці ДФС начальника управління боротьби з митними правопорушеннями, в порушення вимог ст.45 Закону України Про запобігання корупції, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги фінансового контролю, що відноситься до адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнав, мотивуючи це відсутністю у своїх діях події та складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, а тому просив суд, закрити провадження по справі на підставі ст.247 КУпАП та з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях.

В судовому засіданні прокурор Костюченко М.В., Циря О.C. підтримали позицію, яка викладена в протоколі про адміністративні правопорушення, та просили визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв'язку зі спливом строків, встановлених ст.38 КУпАП, звільнити правопорушника від відповідальності.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Вирішуючи справи цієї категорії, суд керується Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII Про запобігання корупції, Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Стаття 19 Конституції України встановлює - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України визначено концепцію якості Закону, зокрема, з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

При цьому, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема, його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Диспозиція цієї норми щодо об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст.172-6 КУпАП, вміщюючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, частин 1 та 2 ст.45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння і для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Частиною 1 ст.45 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII Про запобігання корупції визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема, вміщено формулювання щорічно до 1 квітня.

Беручи до уваги положення ст.7 КУпАП, згідно з якою "застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом", тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень.

Обов'язковою - конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП- ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно наказу №1783-о від 29.04.2016 Державної фіскальної служби України та наказу №184-к від 04.05.2016 Донецької митниці ДФС ОСОБА_3 призначено в порядку переведення з 29.04.2016 на посаду заступника начальника Донецької митниці ДФС начальником Управління боротьби з митними правопорушеннями.

Таким чином, відповідно до пп е п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції ОСОБА_3 є суб'єктом, на якого поширюється дії зазначеного Закону України, а тому він зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті НАЗК з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічна декларація ОСОБА_3 за 2016 рік зареєстрована в реєстрі 03 квітня 2017 року о 16 годині 23 хвилини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, згідно наказу ДФС №21-к від 19 січня 2017 року було відряджено до Закарпатської митниці ДФС (місто Ужгород) строком на 30 днів з 19.01.2017 по 17.02.2017, зазначене відрядження було продовжено наказами ДФС №80-к від 22.02.2017 строком на 30 днів по 23.03.2017 та наказом ДФС №135-к від 22.03.2017 також строком на 30 днів по 25.04.2017.

Згідно пояснень ОСОБА_3 наданих суду, під час відрядження в місті Ужгород Закарпатської області він мав доступ до мережі інтернет та взагалі до комп'ютерної техніки виключно на робочому місці, власного комп'ютера із доступом до мережі інтернет в своєму розпорядженні він не мав, через це виконати вимоги Закону України Про запобігання корупції міг виключно у робочий час, через що виникали певні складнощі у використанні робочого часу для складання декларації. З 20.03.2017 по 31.03.2017 року ним заповнювалась та коригувалась відомості у електронній декларації, але протягам робочого часу, коли в нього був доступ до комп'ютерної техніки та мережі інтернет, після остаточного виправлення та відправлення відомостей, він так і не отримав повідомлення про успішне подання декларації. Наступного робочого дня 03.04.2017 року перевіривши відомості про подання своєї декларації повідомив електронною поштою та додатково - письмово НАЗК про виниклі проблеми та повторно відправив декларацію, але вже з порушеним строком.

Таким чином, суд вважає з'ясованим те, що ОСОБА_3 було складено електронну декларацію, однак, у зв'язку з неналежним функціюванням ЄРД на офіційному веб-сайті НАЗК, великим навантаженням та відрядженням у іншу місцевість, останній не встиг перевірити подачу декларації, що зокрема підтверджується оприлюдненим рішенням НАЗК, відповідно до якого, НАЗК визнало поважною причиною несвоєчасного подання декларації через неналежне функціювання ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. (У відкритому зверненні Голови НАЗК від 30 березня 2017 року зазначено, що з 14 березня 2017 року в роботі ІТС Реєстру фіксуються перебої, які з 23 березня носять постійний характер. Недоліки у роботі ІТС Реєстр та постійні перебої істотно унеможливлювали виконання субєктами декларування свого обовязку щодо подання електронних декларацій, а також спричиняли надмірне навантаження на службу технічної підтримки).

Таким чином, аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що в цей період часу існували поважні причини, з яких ОСОБА_3 не мав об'єктивної можливості заповнити та подати електронну декларацію. Суд знаходить слушними доводи особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності, в частині того, що декларацію не було опубліковано в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, з причини, які не залежали від його волі, а саме через технічні збої та некоректну роботу Єдиного державного реєстру декларації, а так само враховує його відрядження у іншу місцевість та відсутність через це повноцінного доступу до комп'ютерної техніки та глобальної мережі інтернет поза робочим часом.

Рішенням НАЗК від 04.04.2017 року №124 Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визнано поважною причиною несвоєчасного подання декларації саме неналежне функціонування реєстру. Крім того, вказано на обов'язкове врахування вказаної обставини при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, в діях ОСОБА_3 відсутня обов'язкова ознака об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що полягає у несвоєчасному поданні декларації без поважних причин, а також відсутня суб'єктивна сторона складу правопорушення, яка характеризується наявністю лише умислу.

Крім того, суд не може залишити поза увагою те, що протокол про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, складається уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства з питань запобігання корупції (п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП), і повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Однак, згідно ст.3 Закону України Про Національну поліцію, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана ВРУ, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами ВРУ, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами КМУ, а також виданими відповідно до них актами МВС України, іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, згідно Закону України Про засади державної антикорупційної політики у Україні на 2014-2017 р.р. - не передбачено повноваження посадових осіб Національної поліції України щодо проведення будь-яких перевірок з метою запобігання, виявлення та припинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, а тому на думку суду, всі докази, отримані на підставі вказаної перевірки Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України і додані до вищевказаного протоколу №245 від 14.06.2017р. є недопустимими, враховуючи, що перевірка була проведена неуповноваженою на те особою, а також, що факт несвоєчасного подання ОСОБА_3 декларації був виявлений працівниками УСБУ Донецької області, які всупереч вимог ст.49 Закону України Про запобігання корупції направили вказані матеріали перевірки не до НАЗК, які повноважні Законом здійснювати подібні перевірки, а до прокуратури Донецької області, які в свою чергу, направили вказані матеріали до УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ НПУ з метою проведення перевірки.

У зв'язку із цим, суд приходить до висновку про те, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП, в діях ОСОБА_3 відсутній, а тому на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Вайновський А.М.