ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4887/18 Суддя суду 1 інстанції: Маньковська О.О.
Провадження № 33/818/107/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Колтунова А.І., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1.

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом зазначено, що 16.07.2018 року о 05 год. 30 хв., біля будинку 6-А по вул. Матросова в м. Харкові, ОСОБА_2 керував автомобілем «KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на предмет алкогольного сп'яніння у встановленому порядку на місці зупинки, з застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820» - відмовився, погодився пройти огляд в медичному закладі охорони здоров'я. Згідно висновку ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову від 20.08.2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з таких підстав, що судом не з'ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, а повний текст постанови отримав 13.09.2018 року. Однак з 14.09.2018 року по 22.09.2018 року знаходився на лікуванні (пошкодження голеностопу), що унеможливлювало його вільне пересування.

В матеріалах справи є довідка з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги», в якій зазначено, що ОСОБА_2 з 14.09.2018 року по 22.09.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с. 59).

Отже, твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримку апеляційної скарги, свідка ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, (а.с. 3) складений уповноваженою державою особою, і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3) працівником поліції зазначено, що 16.07.2018 року о 05 год. 30 хв., біля будинку 6-А по вул. Матросова в м. Харкові, ОСОБА_2 керував автомобілем «KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на предмет алкогольного сп'яніння у встановленому порядку на місці зупинки, з застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820» - відмовився, погодився пройти огляд в медичному закладі охорони здоров'я. Згідно висновку ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

З даним протоколом ОСОБА_2 ознайомлений під розпис. (а.с. 3)

А тому, посилання ОСОБА_2 на те, що протокол має вид нечитабельного, судом не приймається.

Також судом не приймаються доводи ОСОБА_2 на те, що в протоколі відсутній один із підписів понятих та те, що йому не було роз'яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки дані доводи спростовуються матеріалами справи.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції послався, між іншим, на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка видана КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» (а.с. 4).

В даному висновку зазначено, що ОСОБА_2 16.07.2018 року перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Дані обставини підтверджуються і відеозаписами зробленими співробітниками поліції (а.с. 8) яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Даний факт також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5), які були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 чи його захисник суду не надали.

Оскільки результат, щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння був проведений в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер», то Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є доказом провини ОСОБА_2

Протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та відеозаписи не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він 16 липня 2018 року не керував транспортним засобом, а вимушений був в ньому знаходитись, у зв'язку з його несправністю, були перевірені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Допитаний судом, в якості свідка, працівник поліції ОСОБА_3 пояснив про обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

Зокрема свідок ОСОБА_3 пояснив, що вони зупинили зазначений автомобіль, оскільки на нього була орієнтировка щодо керування ним водієм у стані сп'яніння.

Зазначений автомобіль рухався, за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_2

Дані пояснення свідка не виключають у суду сумнівів, оскільки відсутні підстави для того, щоб вважати їх невірними та надуваними.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд розглянув справу за його відсутності не є підставою для скасування рішення суду, оскільки він був повідомлений про час та місце розгляду справи.

В суд не з'явився з поважних причин.

Проте, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 мав можливість надати докази в підтвердження наведених ним доводів. Однак, таких доказів він не надав.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Посилання ОСОБА_2 на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішення ЄСПЛ «Коробов проти України», заслуговує на увагу, натомість апеляційний суд вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному судовому рішенні.

Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_2 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду належним чином мотивованою і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду А.І. Колтунова