Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/94/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018 року. Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., за участі прокурора Панченка Л.І., Федотової М.О., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого на посаді начальника Олександрівського відділу Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер ПП НОМЕР_1, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.2 КУпАП, закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И Л А:

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, будучи начальником Олександрівського відділу Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області відповідно до підпункту «е» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушенні вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, 10.09.2016 року придбав автомобіль «KIA SORENTO 1.6», 2006 р.в., кузов № НОМЕР_2, згідно договору купівлі-продажу автомобіля №3541/2016/061714 від 10.09.2016 року, за 200 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб, та не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність у його діях ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог закону щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не неналежним чином проаналізував наявні у справі докази, а його висновки про доведеність його вини у порушенні вимог фінансового контролю є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Апелянт зазначає, що у період з 10.09.2016 по 20.09.2016 необхідність подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані виникала для суб'єктів декларування у випадку придбання ними майна на суму, яка перевищує 68000 грн.

Ціна придбаного ним транспортного засобу у 47000 грн. була визначена та узгоджена сторонами під час укладення договору про наміри купівлі-продажу товару від 01.09.2016 та в подальшому у договорі купівлі-продажу від 10.09.2016.

Проте, придбання ним 10.09.2016 у власність майна (транспортного засобу) на суму 47 000 грн. не є суттєвою зміною у майновому стані та не створювало для нього обов'язку відповідного інформування НАЗК.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля (10.09.2016) його вартість змінилася та становила 200000 грн. не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Разом з цим апелянт зазначає, що на підставі договору від 01.09.2016 він придбав у ОСОБА_4 послуги з ремонту транспортного засобу вартість яких склала 153000 грн. Зі змісту ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» вбачається, що придбання послуг на суму, яка перевищує 50 розмірів мінімальних заробітних плат не є суттєвою зміною у майновому стані та відповідно не створює обов'язку для суб'єкта щодо повідомлення НАЗК про таку зміну. Але суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про необхідність включення вартості придбаних послуг з ремонту автомобіля до його вартості на момент придбання та безпідставно зазначив, що вартість автомобіля на момент придбання становила 200000 грн.

Оскільки під час відчуження транспортного засобу (укладення договору купівлі-продажу) оцінка транспортного засобу спеціальним суб'єктом не проводилась, тому твердження суду про те, що його вартість на момент придбання змінилась та становила 200 000 грн. не відповідає дійсності та є припущенням.

Таким чином, апелянт зазначає, що автомобіль КІА «Sorento» придбано ним 10.09.2016 за ціною 47000 грн., що не є суттєвою зміною у майновому стані відповідно до ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції». Придбання послуг з ремонту вказаного автомобіля на суму 153 000 грн. відповідно до угоди від 01.09.2016 не є суттєвою зміною у майновому стані через відсутність врегулювання відповідного питання у Законі. В матеріалах справи про адмінправопорушення відсутні докази наявності у нього умислу на ухилення від подачі відповідного повідомлення з метою приховування доходів та докази (висновок про оцінку майна) того, що на момент укладення договору купівлі-продажу вартість автомобіля становила суму яка у 50 і більше разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (Закону) правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 2 ст. 52 Закону встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають з'ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КУпАП підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

-протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №3/18 від 05.01.2018 р.; листом начальника управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 25.10.2017 року (а.с.17-18),

-висновком службового розслідування (перевірки), проведеного в порядку таємної перевірки доброчесності фактів щодо можливої недоброчесності начальника Олександрівського відділу Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 від 04.09.2017 року, відповідно до якої 04.09.2017 року в діях ОСОБА_3 було виявлено адміністративне правопорушення (а.с.а.с.19-36, 47-64),

-наказом №6 від 15.12.2015 року про переведення ОСОБА_3 з посади прокурора Олександрівського відділу Знамянської місцевої прокуратури на посаду начальника Олександрівського відділу Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області (а.с.41),

-наказом №77 від 27.06.2017 року щодо проведення службового розслідування відносно начальника Олександрійського відділу Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 що фактів використання службового становища в особистих інтересах з метою оформлення права власності на земельну ділянку членів його сімї, а також неповідомлення НАЗК про зміну майнового стану в 2016 році (а.с.42-43),

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.72-73), відповіддю НАЗК (а.с.78-80), листуванням ДЗЕ з НАЗК (а.с.а.с.82-86), рішеннями НАЗК (а.с.87-88),

-витягом з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення (а.с.89-94),

-заявою (а.с.98-99),

-договором купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.100-101),

-листом НАЗК відповідно до якого дії користувачів логуються та зберігаються у ІТС Реєстр з 01.10.2016 року. Станом на 03.11.2017 року при перевірці файлів легування дій користувача ІТС Реєстр, виявлено, що ОСОБА_3 (ПН НОМЕР_1) зареєструвався в ІТС Реєстр 05.10.2016 р. об 10.08 год. (а.с.104-105),

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 (а.с.135), договором про наміри від 01.09.2016 року (а.с.136-137) та листом начальна відділу інформаційних технологій прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 від 28.02.2018 року (а.с.139).

На підставі вказаних доказів, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_3 відповідно до підпункту «е» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушенні вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, а саме, що 10.09.2016 року придбав автомобіль «KIA SORENTO», 2006 р.в., кузов №KNEJC52, згідно договору купівлі-продажу автомобіля №3541/2016/061714 від 10.09.2016 року, за 200 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він придбав вищевказаний транспортний засіб за 47 000 грн., а тому це не створювало для нього обов'язку відповідного інформування НАЗК, оскільки не є суттєвою зміною у майновому стані, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно пояснень від 27.06.2017 року, наданих ОСОБА_3 під час перевірки прокурору Кіровоградської області Коваленку А.І., він зазначав, що протягом 2014 2016 років він мав у своїй власності автомобіль Nissan Теаnа. Згодом у нього виникла потреба у іншому автомобілі з позашляховими якостями, а тому ним було розміщене оголошення про продаж вказаного авто на ресурсі «AvtoRia». Через деякий час до нього звернувся мешканець Одеської області з пропозицією придбання вказаного автомобілю. Цій особі він надав доручення на право розпоряджатись належним йому автомобілем. На підставі вказаного доручення, 31.08.2016 довіреною особою реалізовано автомобіль та передано йому суму коштів 200 тис.грн. Через деякий час на інтернет-майданчику «AvtoRia» він підшукав інший автомобіль за рівнозначною ціною та в подальшому 10.09.2016 придбав автомобіль Кіа Sorento, 2006 року випуску д.н.з. НОМЕР_3 за 200 тис. грн.(а.с.72 73)

Аналогічні пояснення ОСОБА_3 надав 07.12.2017 року, начальнику УЗЕ в Кіровоградській області ДЗЕ НП України ОСОБА_7 (а.с.74).

Отже, надаючи під час попередньої перевірки свої пояснення ОСОБА_3 не зазначав та не вказував на вартість придбаного автомобіля у сумі 47 тис. грн. та лише під час розгляду справи у суді послався на договір про наміри від 01.09.2016 року, про який, надаючи пояснення, жодного разу не зазначав.

Крім того ОСОБА_3 15.03.2017 року власноручно подав до «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» інформацію про набуття ним права власності 10.09.2016 року на автомобіль, вартістю 200 тис. грн.

Апеляційний суд також не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не мав би технічної можливості в період з 11.09.2016 по 20.09.2016 року подати відповідне повідомлення навіть при наявності підстав для повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, оскільки на його думку до 01.10.2016 реєстр фактично не функціонував.

Проте, згідно повідомлення НАЗК дії користувачів логуються та зберігаються у реєстрі з 01.10.2016р. Тобто, вказана інформація свідчить про те, що з вказаної дати інформаційно-телекомунікаційна система «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», має змогу фіксувати та зберігати інформацію про історію роботи користувачів, а отже на можливість вчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_8 вказана обставина не впливала.

Окрім того, згідно вищевказаного повідомлення НАЗК, зазначено, що ОСОБА_3 зареєструвався в ІТС Реєстр 05.10.2016 року, що не свідчить про намагання особи вчасно повідомити про суттєві зміни у майновому стані.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд приходить висновку, що викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 доводи є способом захисту та надані ним з метою уникнення від адміністративної відповідальності, а тому є безпідставними, оскільки спростовуються наявними у справі, перевіреними та належним чином оціненими судом першої інстанції доказами.

Апеляційний суд вважає, що суддею районного суду при постановленні рішення про визнання ОСОБА_3 винуватим за ч.2 ст.172-6 КУпАП та при закритті справи стосовно нього у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення повною мірою враховані вимоги ст.ст. 38, 245, 252, 280, 283 КУпАП, а також підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

Відповідно до положень ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 безпідставними, які задоволенню не підлягають, а постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2018 року вважає законною та обґрунтованою, а тому залишає її без змін.

Керуючись ст. 294, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_3, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2