ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/229/18 Справа № 204/6253/18 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнанано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

за участю

особи, що притягається

до відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення 18 серпня 2018 року о 21 годині 40 хвилин в м. Дніпрі по вул. Енергетичній, 15-Г водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер Alcotest 6820 прилад 0546 ДП в присутності двох свідків. Проба позитивна - 1,27 проміле, чим порушено п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КупАП передбачена адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що матеріали справи не відповідають фактичним обставинам справи, не містять жодного достатнього та належного доказу про доведеність його вини, свідки в судове засідання не викликалися. Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння був проведений з порушенням вимог ч. 2 та 3 ст. 266 КупАП. Вказує на те, що огляд було проведено із застосуванням приладу Драгер Alcotest 6820, однак даний прилад не дозволений до використання МОЗ та Держспоживстандартом. Звертає увагу на те, що в письмових поясненнях свідків не міститься інформації про те, чи пред'являлися працівниками поліції свідоцтва про повірку приладу та сертифікат якості. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи не міститься направлення водія на медичний огляд, не містяться відомостей про те, чи притягувалася особа до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. акцентує увагу і на тому, що після проведення огляду на стан сп'яніння з допомогою Драгеру, з його результатом він не погодився, що слугує проведенню огляду в установі охорони здоров'я.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздрукованим результатом тесту; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у присутності яких ОСОБА_1 пройшов відповідний огляд.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння підтверджений належними та достатніми доказами, які наявні в матеріалах провадження.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно проведення його огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного приладу, який не віднесений до дозволених для використання МОЗ, то слід зазначити, що у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази, наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Що стосується доводів апеляційної скарги, які полягають у відсутності в матеріалах справи його направлення на проходження медичного огляду у зв'язку з його незгодою з результатом тесту, то слід зазначити, що з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після проходження тесту за участю понятих, яким було роз'яснено порядок його проведення, ніяким чином не повідомлював поліцейських, що він не згоден з його результатом, а тому підстав для його направлення для медичного огляду у працівників поліції не було.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах провадження відомостей про його притягнення до відповідальності за аналогічні злочини, то така обставина у даному випадку є незначним порушенням, оскільки вона ніяким чином не вливає на кваліфікацію його дій та прийняття рішення у справі, та не може вважатися підставою для скасування постанови районного суду.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот