Провадження № 3/161/4001/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області

ОСОБА_1, за участю прокурора Артиш Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно ОСОБА_2, яка народилася 25.11.1984 року в м. Луцьк Волинської області, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимої, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, заміжньої, має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, працює головним спеціалістом відділу обліку та звітності Луцької міської ради, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, працюючи на посадіголовного спеціаліста відділу обліку та звітності Луцької міської ради і будучи згідно підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особою, на яку поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин після закінчення встановленого періоду подання (до 00.00 01.04.2018 року), 23.04.2018 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнала, суду пояснила, що їй було відомо про те, що в строк до 01.04.2018 року вона має подати щорічну електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. До 01.04.2018 року вона намагалася зайти до свого особистого електронного кабінету з метою подати вказану декларацію, проте це їй не вдалося, оскільки її електронна адресу виявилася недійсною. Надалі, вона про необхідність подання декларації забула і подала декларацію лише 23.04.2018 року. 23.04.2018 року декларація була успішно розміщена в Єдиному реєстрі декларацій. В скоєному щиро розкаюється.

Прокурор вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в положеннях ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується дослідженими під час судового розгляду матеріалами справи, а саме:

- протоколом № 251 від 29 жовтня 2018 року про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1-6);

- розпорядженням Луцького міського голови від 01.02.2011 року № 176-рб про переведення ОСОБА_5 з 01.02.2011 року на посаду головного спеціаліставідділу обліку та звітності Луцької міської ради (а.с. 20);

- присягою посадових осіб місцевого самоврядування (а.с. 26) відповідно до якої 04.04.2006 року ОСОБА_5А прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування;

- витягом з Єдиного Державного Реєстру Декларацій (а.с. 32), з якого вбачається, що щорічна декларація ОСОБА_2 опублікована у вказаному Реєстрі 23.04.2018 року о 12.30.

Як зазначено у диспозиції ч. 1 ст.172-6 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає у разі неповідомлення або несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно примітки до даної норми закону суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" декларуванню за цим Законом підлягають особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону.

Зокрема, п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" передбачає, що суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є - державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) згідно розпорядження Луцького міського голови від 01.02.2011 року № 176-рб з 01.02.2011 року переведена на посаду головного спеціаліставідділу обліку та звітності Луцької міської ради тобто відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, а отже і за ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Отже, ОСОБА_3, як особа, на яку поширюється дія п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобовязаний був в строк до 00.00 01.04.2018 року подати на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Однак, як свідчить наданий НАЗК витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» щорічна декларація за 2017 рік подана ОСОБА_4 до Національної агенції лише 23.04.2018 року.

Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи та з пояснень самої ОСОБА_2, поважних причин для неподання декларації у визначений законом строк, у неї не було.

Відсутність в діях ОСОБА_2 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, для наявності складу даного правопорушення юридичного значення не має, оскільки з об'єктивної сторони вказане правопорушення має формальний склад, тобто законодавець встановив відповідальність спеціального суб'єкта безпосередньо за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, незалежно від наявності у особи такого умислу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в строк до 00.00 годин 01.04.2018 року без поважних причин не подала щорічну електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, суд враховує обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, факт правопорушення визнала, у вчиненому щиро розкаялася, а тому суд вважає достатнім накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п»ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., тобто застосувати мінімальне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі ч. 1 ст. 172-6 КУпАП., керуючись ст.ст. 40-1, 248, 249, 251, 268, 283-285 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_6 у у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п»ятьдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п»ятьдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп., за наступними реквізитами: найменування суду: Луцький міськрайонний суд Волинської області; назва податку: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 3002; дотримувач коштів: УК у м. Луцьку (м. Луцьк) 22030101; ідентифікаційний код отримувача: 38009628.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_1