Справа № 214/1285/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про притягнення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 15.02.2018 о 18 год. 50 хв. в м. Кривому Розі по вул. Волгоградській біля е/о 439, ОСОБА_2, керував транспортним засобом ДЕУ СЕНС д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірних покровів обличчя. Від проходження огляду на визначення стану спяніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом в протоколі та повідомленням про направлення повісток, причини неявки суду не відомі.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №114832 від 15.02.2018, відповідно до якого 15.02.2018 о 18 год. 50 хв. в м. Кривому Розі по вул. Волгоградській біля е/о 439, ОСОБА_2, керував транспортним засобом ДЕУ СЕНС д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірних покровів обличчя. Від проходження огляду на визначення стану спяніння відмовився у присутності двох свідків (а.с.1);

- поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.02.2018, відповідно до яких вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2 В їх присутності вказаний водій відмовився від проходження у встановленому порядку від огляду для визначення стану спяніння, що засвідчено їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР №264200 від 15.02.2018 щодо ОСОБА_2 за ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.3);

- карткою обліку адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_2 27.12.2017 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.4).

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2.5 ПДР України закріплено обовязок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення як особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за порушення, передбачені ст.130 КУпАП, підтверджується карткою обліку адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, вчиненої особою, яка протягом року вже піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані наркотичного спяніння.

Обираючи вид стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як її здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5, що відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч. 2 ст. 130, ст. ст. 283, 284, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Хомініч С.В.