ЄУН № 336/1001/18
пр. № 3/336/575/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі захисника адвоката ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 27.02.2018 року о 22.30 годині, 27.02.2018 року о 21.10 годині ОСОБА_2 по вул. Чарівна, 113 керував автомобілем Toyota Rav4, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаки алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вказав, що вину у скоєнні правопорушення не визнає, оскільки на момент зупинки автомобілю він ним не керував, тож обовязку проходити огляд на стан спяніння не мав. По суті повідомив, що того дня ввечері він закінчив роботу на ставив машину у гараж, коли його зустрів його приятель ОСОБА_3, який попросив відвезти у справах. Оскільки ОСОБА_2 був дуже втомленим, він запропонував ОСОБА_3 самому сісти за кермо та поїхати у справах. Дорогою автомобіль потрапив у яму, оскільки дорога була записана снігом, та при русі виник незвичайний звук, у звязку з чим вони вирішили зупинитись і перевірити стан автомобілю. В цей час підїхали поліцейські та запропонували ОСОБА_2 пройти медичний огляд, на що ОСОБА_2 повідомив, що він не є водієм транспортного засобу, що у свою чергу підтвердив і ОСОБА_3 Водночас поліцейські продовжували наполягати на тому, щоб медичний огляд пройшов саме ОСОБА_2, а після його відмови склали протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник просила закрити провадження у справі, вказуючи, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, тож не мав і обовязку проходити медичний огляд, про що повідомив поліцейським, та саме це стверджував і ОСОБА_3, однак, поліцейські наполягали на тому, щоб саме ОСОБА_2 пройшов медичний огляд.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ввечері 27.02.2018 року йому було потрібно поїхати у справах, але оскільки був сніг та ожеледиця, а автомобіль ОСОБА_2 краще керований при таких дорожніх умовах, ОСОБА_3 попросив ОСОБА_2 відвезти його у справах. ОСОБА_2 повідомив, що він втомлений, тому не хоче керувати автомобілем, але запропонував ОСОБА_3 сісти за кермо, на що свідок погодився. Дорогою свідок почув якийсь скрегіт та вирішив зупинитись, щоб зясувати що трапилось. Після зупинки підїхали поліцейські на почали звинувачувати ОСОБА_2, що він у стані алкогольного спяніння та пропонували йому пройти обстеження. ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження обстеження, але повідомляв, що за кермом був ОСОБА_3 Далі поліцейські скали протокол про адміністративне правопорушення та повідомили, що ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 не можуть керувати автомобілем, у звязку з чим ОСОБА_2 викликав таксиста, щоб той кермував автомобілем. Зворотною дорогою їх знову зупинили поліцейські.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що він підробляє таксистом. 27.02.2018 року надійшло замовлення перегнати автомобіль, яке свідок прийняв. Прибувши за викликом, свідок побачив автомобіль Тойота та поліцейський автомобіль. Далі ОСОБА_4 сів за кермо та вони поїхали у справах, а потім свідок поставив автомобіль на стоянку. На вигляд ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були тверезі, дорогою вони висловлювали своє обурення щодо дій поліцейських щодо складення протокол про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_2, вказуючи, що він не керував автомобілем. Дорогою назад автомобіль знову зупинили поліцейські, вказавши, що свідок начебто не ввімкнув покажчик повороту, хоча свідок покажчик повороту вмикав.

За клопотанням захисника судом викликались для допиту в якості свідків особи, вказані у матеріалах справи, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також і інспектор Управленні патрульної поліції, щзо склав протокол про адміністративне правопорушення. Свідок ОСОБА_6, отримавши повістку, до суду не зявився, а ОСОБА_5 повістку за адресою, вказаною в матеріалах справи, не отримав, а інспектор УПП, отримавши судову повістку про виклик до суду, обовязок явки до суду проігнорував.

Судом також переглянутий відеозапис, який не вказаний в якості додатку до протоколу, однак, DVD-R диск був доданий до матеріалів справи.

Водночас, з відеозапису не можна точно визначити яка саме особа керувала автомобілем на час появлення поліцейських. При цьому ОСОБА_2 заперечував факт керування автомобілем, а ОСОБА_3 підтверджував те, що саме він кермував автомобілем, однак, працівники поліції не звернули уваги на такі пояснення, посилаючись на те, що начебто відеозаписом зафіксовано те, що ОСОБА_2 з місця водія пересів на пасажирське місце.

Однак, відеозаписом, що досліджувався в судовому засіданні, таких обставин не зафіксовано. Враховуючи, що події відбувались ввечері під час снігопаду, у суду є обґрунтовані сумніви щодо здатності і поліцейських побачити події, що відбуваються у салоні автомобілю з тонованими стеклами за умови фактичного зовнішнього освітлення.

Працівники поліції, всупереч поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3, без жодних обґрунтувань наполягали на тому, щоб обстеження на стан спяніння пройшов саме ОСОБА_2

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення та складу в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпаАП за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд виходить з наступного.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, встановлений безперечний обовязок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 1.3 ПДД визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Водієм за визначенням п. 1.10 ПДД є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Водночас, суду не надано будь-яких доказів того, що за кермом автомобілю був саме ОСОБА_2, а досліджені в судовому засіданні докази свідчать про протилежне.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сукупністю досліджених судом доказів вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, не підтвердилась, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк