ун. № 759/4524/18 пр. № 3/759/2422/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., у присутності захисника особи, яка притягається до відповідальності, - , розглянувши справу про адмінправопорушення, матеріали якої надійшли з Ради адвокатів Київської області, стосовно

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, гр. України, ІПН НОМЕР_1, працює директором дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» (далі - Підприємство), місце проживання: АДРЕСА_1 -

звинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, будучи директором Підприємства та отримавши 14 грудня 2017 року адвокатський запит від адвоката Кравченко Т.Т., листом за своїм підписом від 26 грудня 2017 року № 4066-01/18.2, у порушення вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надав несвоєчасну (у строк понад п'ять робочих днів, який закінчився 22 грудня 2017 року) відповідь на цей запит адвоката.

Дане правопорушення, справа за яким надійшла до суду 03 березня 2018 року, має триваючий характер і було закінчено 26 грудня 2017 року, а виявлено - 16 січня 2018 року.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказавши що адвокату була надана вичерпна і достовірна відповідь на адвокатський запит, сума, яка підлягає виплаті ОСОБА_3, чітко визначена в резолютивній частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року № 759/296/17, на яке підприємством подано апеляційну скаргу.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_1, його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме у наданні несвоєчасної (у строк понад п'ять робочих днів) відповіді на запит адвоката, доведена сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема частково відомостями, які містять протокол про адмінпорушення, копії адвокатського запиту адвоката Кравченко Т.Т. від 13 грудня 2017 року та відповіді Підприємства від 26 грудня 2017 року на адвокатський запит, докази отримання поштових відправлень.

Так, згідно з дослідженими судом доказами руху поштової кореспонденції, запит адвоката від 13 грудня 2017 року був отриманий підприємством 14 грудня 2017 року, відтак перебіг 5-ти робочих днів завершився 22 грудня 2017 року, натомість відповідь на нього була підготовлена лише 26 грудня 2017 року, тобто з пропуском двох робочих днів, і саме ця дата визначена у протоколі датою вчинення правопорушення.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1, будучи директором Підприємства, отримавши 14 грудня 2017 року адвокатський запит від адвоката Кравченко Т.Т., листом від 26 грудня 2017 року № 4066-01/18.2 у порушення вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надав несвоєчасну (у строк понад п'ять робочих днів) відповідь на цей запит, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом ОСОБА_1 обвинувачується і у тому, що будучи директором Підприємства, отримавши 14 грудня 2017 року адвокатський запит від адвоката Кравченко Т.Т., листом від 26 грудня 2017 року № 4066-01/18.2, у порушення вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надав неповну (не надана Довідка про суму грошових коштів, яка підлягає виплаті ОСОБА_3) відповідь на цей запит.

Оцінивши наявні докази в їх сукупної та взаємозв'язку в цій частині висунутого звинувачення, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення не доведена.

Так, згідно з адвокатським запитом від 13 грудня 2017 року до Підприємства його предметом було прохання надати «Довідку про суму грошових коштів, які підлягають виплаті ОСОБА_3 при звільненні, з урахуванням того, що на момент звільнення ОСОБА_3 був поновлений на посаді за рішенням Святошинського районного суду міста Києва, а наказ про звільнення був скасований». Отже предметом запиту є не інформація, а офіційний документ на підтвердження факту заборгованості Підприємства перед фізичною особою.

Згідно з відповіддю Підприємства від 26 грудня 2017 року № 4066-01/18.2 на цей запит, сума грошових коштів, яка підлягає виплаті ОСОБА_3, встановлена в резолютивній частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року № 759/296/17, на яке подано апеляційну скаргу. При цьому, дійсно, Підприємство не видало запитуваної довідки.

Водночас, за загальноприйнятими правилами ділового листування текст будь-якого запиту повинен бутичітким, конкретним, лаконічним, інформативним та відповідати орфографічним, лексичним, морфологічним, синтаксичним, стилістичним, пунктуаційним нормам. Текст такого документа повинен чітко відображати причину та мету його створення, розкривати суть конкретної справи та запитуваної інформації, для нього має бути характерним точність і визначеність формулювань, їх однозначність.

Як вбачається зі змісту адвокатського запиту від 13 грудня 2017 року, останній не зовсім відповідав таким критеріям, зокрема містив некоректні формулювання, що утруднює однозначне встановлення змісту запитуваної в ньому інформації, а саме: які конкретно грошові кошти і станом на яку дату підлягали нарахуванню і виплаті ОСОБА_3 і з урахуванням якого рішення суду конкретно - у запиті з цього приводу вказано «…при звільненні, з урахуванням того, що на момент звільнення ОСОБА_3 був поновлений на посаді за рішенням Святошинського районного суду міста Києва, а наказ про звільнення був скасований».

Якщо ж у запиті йшлося про правові наслідки виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Підприємства (ун. № 759/296/17 пр. № 2/759/2146/17), на яке є посилання у відповіді Підприємства, то, як визначено у вказаному судовому рішенні, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 за період з 14 грудня 2016 року по 26 вересня 2017 року у розмірі 135 766 грн. 62 коп. є предметом судового спору, який на час звернення з адвокатським запитом не був вирішений судовим рішенням, яке набрало б законної сили.

За таких обставин, оскільки запитувана інформація становить предмет спору, який вирішено не остаточно, запит адвоката про видачу відповідачем у справі підтверджуючого офіційного документу (Довідки) на виконання судового рішення, яке не вступило в законну силу, конфліктує з конституційним правом відповідача на апеляційне оскарження судового рішення та його право не визнавати заявлений позов в межах незавершених остаточно судових процедур.

Вирішуючи питання за таких умов правового балансу між правом адвоката, який є одночасно представником позивача, на отримання інформації в будь-якому вигляді від відповідача, та правом відповідача на судовий захист від претензій позивача, суд надає безумовний пріоритет праву на судовий захист. За процесуальними законами різних юрисдикцій сторони судового провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених законом (диспозитивність), серед таких гарантій є право відповідача не визнавати пред'явлений до нього позов та оскаржувати судове рішення.

Згідно з правилами п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат дійсно має право вчиняти будь-які дії, але не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатським запитом - письмове звернення про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. Згідно з ч. 3 ст. 7 Правил адвокатської етики адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам

Відтак, ніхто, в тому числі й адвокат під час здійснення адвокатської діяльності, не вправі обмежити іншу сторону судового провадження в правах, гарантованих їй Законом. Вимога однієї сторони правового спору, який вирішується судом, до іншої сторони надати довідку про обґрунтованість висунених до неї претензій чи визнання своєї винуватості є нікчемною з правової точки зору, оскільки порушує законні права та інтереси останньої.

Враховуючи викладене, Підприємство, користуючись своїми процесуальними правами вправі було відхилити (залишити без розгляду) запит адвоката про видачу вказаної вище довідки на виконання судового рішення, повідомивши про це адвоката з посиланням на факт оскарження останнього в апеляційному порядку. А зважаючи на фактично подану відповідь, вона з цього приводу містить вичерпну інформацію, яку відсутні підстави визнати неповною.

Таким чином, твердження в протоколі про надання Підприємством неповної відповіді не знайшло свого підтвердження матеріалами провадження.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 в частині доведеного правопорушення суд враховує і те, що згідно ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, проте останнє, маючи триваючий характер, було виявлено 16 січня 2018 року - день складання заяви про правопорушення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, - є закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Згідно ст. 284 КУпАП справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених ст. 247 даного Кодексу.

На підставі викладеного і, керуючись ст.ст. 38, 284, п. 7 ст. 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.І. ДЯЧУК