Номер провадження: 33/785/854/18
Номер справи місцевого суду: 520/3901/18
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шалько О.А., подану в інтересах ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 23 травня 2018 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул.Фонтанська дорога в м.Одеса, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі та за допомогою газоналізатора «Драгер» водій відмовився у в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5а. Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду захисник Шалько О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи та дав належної оцінки доказам, які в ній містяться. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить недостовірні дані, оскільки ОСОБА_3 взагалі не здійснював керування транспортним засобом. Також, захисник зазначає, що суд першої інстанції формально розглянув справу та прийняв оскаржувану постанову лише на підставі протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності та файлів відеофіксації і безпідставно відхилив клопотання апелянта про допит свідка.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 22 червня 2018 року ОСОБА_3 та його захисник Шалько О.А. не з'явилися. Захисник Шалько О.А. подала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв'язку з тим, що в період з 23.06.2018 року по 01.07.2018 року вона буде перебувати у відпустці за межами України. У зв'язку з викладеними обставинами апеляційний розгляд було відкладено на 06 липня 2018 року.

В наступне судове засідання, призначене на 06 липня 2018 року, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисник Шалько О.А. повторно не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином засобами телефонного зв'язку. З заявами про відкладення судового розгляду до суду не зверталися.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які двічі без поважних причин двічі не з'явився у судові засідання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_3 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №084676 , згідно з яким водій 23 травня 2018 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі та за допомогою газоналізатора «Драгер» водій відмовився у в присутності двох свідків.

Зазначений протокол був власноруч підписаний ОСОБА_3 При цьому, будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_3 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами. При цьому, ОСОБА_3 та його захисник не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. На вказаному відеозапису зафіксований момент відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 23 травня 2018 року та інкримінуються ОСОБА_3

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте, ОСОБА_3 та його захисник не з'явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_3 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_3 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги захисника Шалько О.А. є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв'язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шалько О.А., подану в інтересах ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 29 травня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко