Справа №489/867/18 03.04.2018
Номер провадження: 33/784/164/18
Справа № 489/867/18 Головуючий у 1-й інстанції: Захарченко Д.В.
Категорія: ст. 172-6 ч.2 КУпАП Доповідач апеляційного суду: Бондаренко Т.З.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі судді Бондаренко Т.З., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Новицького А.М. на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч. 2 КУпАП відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Пенза Російської федерації, громадянина України, працюючого головним інженером ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», проживає за адресою АДРЕСА_1

- закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення; -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду та протоколу ОСОБА_1 з 13 лютого 2017 року обіймаючи посаду головного інженера обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго», що розташовується за адресою: м. Миколаїв, вул.. Миколаївська, 5-а, яке є юридичною особою публічного права та відповідно до посадової інструкції, будучи уповноваженим виконувати оргаційно-розпорядчі функції, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону і відповідно - cуб'єктом декларування, 22 листопада 2017 року за договором купівлі-продажу придбав автомобіль НYUNDAY IХ35 за 314 137 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року.

В порушення ч.2 ст. 52 Закону, маючи обов'язок після продажу автомобіля у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у продовж періоду часу з 00.00. год. 23 листопада 2017 року по 23.59 год. 2 грудня 2017 року шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nuzk.gov.ua. Подав необхідне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані лише 4 грудня 2017 року чим допустив порушення визначеного строку подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172 -6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1700 грн.

Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню оскільки суд прийшов до невірного висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення без належної оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (1697-18) внесені зміни до ст. ст. 7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, зокрема з 26 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст.294 КУпАП (з урахуванням внесених до неї змін від 14 жовтня 2014 року), постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, у вищезазначеній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення дано вичерпний перелік суб'єктів, які наділені правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення, і прокурор до цього кола суб'єктів не входить.

За змістом ст.ст.7, 287 КУпАП прокурор має право на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, а саме коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Стаття 250 КУпАП передбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов'язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Однак, за правопорушення, пов'язані з корупцією, він не застосовується.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, ідеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З огляду на загальні засади судочинства, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Зокрема, така позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06).

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року відносно ОСОБА_1, а тому у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити, повернувши її прокурору.

Керуючись ч.5 ст.7, ст.287, ч.2 ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Новицького А.М., на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.2 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу повернути прокурору.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.З.Бондаренко