Справа № 450/3371/18 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/447/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 10.10.2018 року о 10 год. 15 хв. на автодорозі М-11 Львів-Шегині 118 км. керував автомобілем «Mercedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння кінцівок рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій поросить скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2018 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, відтак він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Звертає увагу, що від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не відмовлявся, у протоколі лише висловив незгоду з підозрою поліцейського.

Окрім того, зазначає, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я).

07 грудня 2018 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги ОСОБА_2, в яких останній звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2018 року серії БД №126232 працівником поліції були допущені закреслення та внесені виправлення відомостей в розділ протоколу «Суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», що є неприпустимим.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, на час розгляду апеляційної скарги суд не повідомив про причини своєї неявки, що не позбавляє можливості розгляду справи у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених доказів, яким суддя місцевого суду дав належну правову оцінку з точки зору допустимості, достовірності й достатності.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2018 року серії БД №126232 (а.с.1), ОСОБА_2 10 жовтня 2018 року о 10 год. 15 хв. на автодорозі М-11 Львів-Шегині 18 км. керував автомобілем «Mercedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння кінцівок рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Зі змістом протоколу ОСОБА_2 ознайомився та без жодних заперечень й зауважень підписав його, чим підтвердив, що погоджується з відомостями, які в ньому зазначені.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.3,4), такі 10 жовтня 2018 року на автодорозі М-11 Львів-Шегині 18 км. були свідками того, як ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі.

Як убачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, долученого до матеріалів справи, на такому в повній мірі відображено всі дії співробітників патрульної поліції, свідків та самого ОСОБА_2, який у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2, як особа, яка отримала посвідчення водія та повинна знати положення Правил дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, наявними у справі доказами в повній мірі підтверджується факт відмови ОСОБА_2 від проходження на місці зупинки автомобіля чи в медичному закладі огляду на стан алкогольного сп'яніння, відтак доводи останнього в частині порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є безпідставними.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння він не відмовлявся, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського, суперечать наведеним вище доказам.

Твердження ОСОБА_2 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак такі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах справи не міститься направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, з огляду на таке.

Відповідно до розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається тоді, коли водій погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а ОСОБА_2 відмовилася від проходження такого огляду.

На переконання апеляційного суду, дії працівників поліції відповідали вимогам КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2018 року серії БД №126232 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, а наявні в протоколі корегування відомостей не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Той факт, що пояснення свідків написані одним почерком, що на думку апелянта, викликає сумнів у достовірності викладених в них обставин, не є слушними, оскільки вказані пояснення засвідчені особистими підписами цих свідків, тому сумнівів у достовірності викладених в поясненнях обставин не виникає.

Апеляційний суд вважає, що непроведення допиту свідків, не вплинуло на правильність висновків судді, відтак підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя районного суду в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Пустомитівського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М.Урдюк