Справа № 214/3748/18
3/214/1460/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2018 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №233236 від 06.06.2018 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, з якого слідує, що 06.06.2018 року о 09.00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі по вул. Волгоградська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного спяніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2 не скористались, подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності з викладенням позиції по суті обставин справи письмово. Так, захисник зазначив, що ОСОБА_1 фактично за кермом автомобіля не перебував, оскільки знаходився на передньому пасажирському сидінні. На відеозаписі зафіксовано, що за кермо транспортного засобу сідав інший чоловік, в той час як безпосередньо в момент зупинки транспортного засобу не видно, що саме ОСОБА_1 був водієм. Вказані обставини є прямим свідченням того, що ОСОБА_1 не може бути субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, який є в будь-якому випадку спеціальним: водій або особа, яка керує транспортним засобом. Поміж іншим, предявляючи вимогу пройти огляд на встановлення стану наркотичного спяніння, інспектор ПП не назвав жодної з ознак, визначених п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. У звязку з цим вимога інспектора пройти огляд ОСОБА_1 є безпідставною та не обґрунтованою. Окремо акцентував увагу на суперечливості в хронології подій, зафіксованих в письмових доказах з тими, що зафіксовані на відеозаписі. Крім того, що кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, інспектор ПП виклав обєктивну сторону інкримінованого йому адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та не надав належним чином засвідчених копій постанов суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.130 КУпАП протягом року.

Позаяк, захисник зауважив на грубе допущення інспектором порушення процесуального порядку проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння. Так, після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, інспектор ПП повинен був направити його на проходження огляду в медичному закладі, що він не зробив, а тому складання протоколу відносно його підзахисного, на думку захисника, є передчасним. Оцінюючи обставини справи та наведені доводи в їх сукупності, захисник вважав недоведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у звязку з чим просив провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Інспектор ПП ОСОБА_3 в судове засідання викликалась у встановленому законом порядку, однак не зявилась, причини неявки суду не відомі.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №233236 від 06.06.2018 року слідує, що 06.06.2018 року о 09.00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі по вул. Волгоградська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного спяніння та від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного спяніння ОСОБА_1 відмовився.

За фактом виявленого порушення п.2.5 ПДР України, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч.3 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, чи / та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначаючи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, обовязково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані спяніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану спяніння у встановленому законом порядку.

Об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, визначає необхідність обов'язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, повторність (притягнення до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення за аналогічні порушення двічі протягом року), а відтак спеціального субєкта водія.

Так, згідно з п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Не визнаючи вину, захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 посилався на те, що транспортним засобом того дня ОСОБА_1 взагалі не керував. Однак суд вважає безпідставними такі доводи захисника, оскільки вони спростовуються постановою серії ВР №174047 від 06.06.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП за фактом керування транспортним засобом 06.06.2018 року о 09.00 год. будучи особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Вказану постанову ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень чи заперечень, в судовому порядку не оспорював, а відтак з урахуванням хролонологічності вчинення інкримінованого йому правопорушення з даним проступком, в розрізі з оглянутим судом відеозаписом на диску DVD-R суд приходить до висновку про дійсність керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Porsche Cayenne, р/н НОМЕР_3, 06.06.2018 року о 09.00 год.

Натомість оглядом відеозапису та дослідженням матеріалів справи судом не встановлено причини зупинки працівниками поліції автомобіля НОМЕР_2. Допущення водієм автомобіля будь-яких порушень ПДР України, які б могли бути причиною його зупинки, судом не встановлено, що приводить суд до переконання про безпідставність зупинки транспортного засобу інспектором ПП 06.06.2018 року.

Відповідно до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного або іншого спяніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя із видачею направлення за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції.

Оглядом відеозапису встановлено, що предявляючи вимоги пройти огляд, інспектор ПП посилався на начебто наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного спяніння, однак інспектор ПП не деталізував яких саме ознак, які б визначали правомірність предявлення ним такої вимоги, у звязку з чим доводи захисника в цій частині заслуговують на увагу.

Системним аналізом розділів ІІ, ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року судом встановлено, що з огляду на специфіку проведення огляду на стан наркотичного спяніння він проводиться виключно в найближчому закладі охорони здоровя, якому надається право проведення такого огляду з обовязковим проведенням лабораторних досліджень біологічного середовища водія та попередньою видачею водієві інспектором поліції направлення на проходження такого огляду за встановленою законом формою (п.п.7, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції).

Так, в порушення вимог розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, інспектор ПП не розяснив водієві ОСОБА_1 його процесуальних прав та наслідків відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння в медичному закладі КП «Криворізький ПНД» ДОР, що визначає окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП, тим самим ввівши його в оману. При цьому, предявивши вимогу пройти огляд, інспектор ПП не оформив ОСОБА_1 відповідне направлення на проходження такого огляду, допустивши грубе порушення процедури, визначеної Інструкцією.

Попри це, не можуть бути доречними доводи захисника ОСОБА_2 щодо грубих порушень інспекторами поліції встановленого законом порядку шляхом не складання акту огляду, не пропонування пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, оскільки відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції, акт огляду на стан алкогольного спяніння це один з документів, який складається поліцейським за результатами огляду водія саме на стан алкогольного спяніння, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, в той час як ОСОБА_1 предявлено вимогу пройти огляд на стан наркотичного спяніння, який проводиться виключно в медичній установі на підставі відібраних медичними працівниками зразків біосередовищ, що виключає доцільність складання такого акту взагалі.

Істотних неузгоджень в хронологічності обставин, зафіксованих в письмових доказах з тими, що зафіксовані на відеозаписі, судом в ході судового розгляду не встановлено.

Крім того, оглядом відеозапису встановлено, що під час оформлення матеріалів інспектори ПП провели обшук транспортного засобу марки Porsche Cayenne, р/н НОМЕР_3, однак на підставі якого саме процесуального документу останні провели такі дії без її відповідної фіксації судом не встановлено, а інспектором ПП до матеріалів справи не долучено. Вказані обставини свідчать про порушення права ОСОБА_1 на недоторканість іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку виключно на підставі вмотивованого судового рішення, що суперечить завданням КУпАП.

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, фіксації відмови водія від проходження огляду, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, перевищення службових повноважень, суд розцінює як свідчення необєктивності під час складання матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Належних та допустимих доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності двічі протягом року за адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, в рахунок підтвердження правильності проведеної кваліфікації інспектором ПП до матеріалів справи не долучено. Долучення витягу з адміпрактики, не завіреного підписом відповідальної особи, суд розцінює як неналежний доказ з огляду на неможливість перевірки його правової природи та дійсності зазначених в ньому фактів.

Оскільки в ході судового розгляду не доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

Керуючись ч.3 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко