АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/1008/17Суддя 1 інстанції Нестеренко О. М.
Номер провадження 33/774/65/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

04 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 дня, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених в постанові, ОСОБА_2 02 листопада 2017 року о 18 годині 30 хвилин по вул. Соборна у м. Кривому Розі, керував транспортним засобом «GEELY» номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, у зв'язку з тим, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що працівниками поліції складено протокол щодо нього безпідставно, причину зупинки йому не пояснили, а під час перевірки документів, встановили відсутність у нього водійського посвідчення, що ним не заперечувалось. Йому повідомили, що протокол буде складено саме за це правопорушення, відвезли його до відділення поліції та помістили у камеру для затриманих. Наполягає на тому, що під час складання протоколу, ставив підписи не читаючи, там, де зазначав інспектор, оскільки він пояснив, що всі документи стосуються керування автомобілем без водійського посвідчення. ОСОБА_2 стверджує, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп'яніння і жодного свідка у відділенні поліції не було. Окрім того, письмові пояснення свідків складені ними не власноручно, а на заздалегідь заготовлених бланках. Також, зазначає, що інспектор під час затримання не роз'яснив йому права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП. Звертає увагу, що у постанові судом не у повному обсязі висвітлені пояснення інспектора Чувасова І.С., а саме покази в підтвердження його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Стверджує, що інспектор під час допиту пояснив, що дійсно, не склав протоколи на місці та зазначив невірний час його складання, а саме 19-30 годин в приміщення Широківського ВП. При цьому, працівником поліції протоколи про вилучення автомобіля та про його затримання, також, не складалися. Окрім того, пояснення свідка ОСОБА_4 є незрозумілими, нечіткими та мають розбіжності, а другого свідка - ОСОБА_5, що зазначений у протоколі, суд так і не допитав. Також, просить прийняти до уваги, що в постанові суд зазначив місце вчинення правопорушення - вул. Соборна, м. Кривий Ріг, тоді як події відбувалися на вул. Соборна смт. Широке. На підставі зазначеного, вважає, що суд першої інстанції розглянув справу щодо нього поверхово та формально.

ОСОБА_2, у судових засіданнях суду апеляційної інстанції 06 березня 2018 року, 20 березня 2018 року, 27 березня 2018 року та 29 березня 2018 року підтримав доводи поданої скарги та доповнень до неї й наполягав на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 04 квітня 2018 року ОСОБА_2 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не надав, тому, приймаючи до уваги те, що положеннями ст.268 КУпАП не передбачена обов'язкова участь у судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, яка належним чином повідомлена, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2 та інспектора поліції Чувасова І.С., вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Згідно зі ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону в повному обсязі не дотримався.

Як видно з постанови, суд, дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не звернув увагу на те, що інспектором поліції при складанні протоколу, в порушення вимог ст.256 КУпАП, невірно зазначено час вчинення ОСОБА_2 правопорушення, а саме 18-30 годин. Тоді як, згідно відповіді на запит з ГУ НП в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 прибув до відділення поліції для складання протоколу вже о 17-40 годин 02 листопада 2017 року. Окрім того, з розписки ОСОБА_7- батька ОСОБА_2 слідує, що належний йому автомобіль він забрав у працівників поліції о 17-40 годин. При цьому, інспектор Чувасов І.С., як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції, повідомив, що дійсно допустив описку під час складання протоколу у часі вчинення адміністративного правопорушення, помилившись на одну годину (а.с.6, 52).

Окрім того, в порушення вимог ст.283 КУпАП, в оскаржуваній постанові, при встановленні обставин справи, суд зазначив що правопорушення скоєно ОСОБА_2 по вул. Соборна у м. Кривому Розі, але, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2017 року та інших матеріалів справи, події відбувалися по вул. Соборна в смт. Широке.

Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, невірно встановив час та місце вчинення правопорушення, що є обов'язковими ознаками об'єктивної сторони його складу, при цьому, всебічно, повно і об'єктивно не дослідив обставини справи, не надав оцінку кожному доказу як окремо, так і в їх сукупності в цій частині й прийшов до передчасного висновку про наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом його права на повний та неупереджений розгляд справи є обґрунтованими, та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 02 листопада 2017 року о 17 годині 30 хвилин по вул. Соборна у смт. Широке Дніпропетровської області, керував транспортним засобом «GEELY» номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що підтверджується такими доказами.

Обставини вчинення ОСОБА_2 цього адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №065632 від 02 листопада 2017 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП (а.с.1).

Зпояснень свідка ОСОБА_4 слідує, що водій ОСОБА_2 в присутності його та ще одного свідка відмовився від проходження огляду, на вимогу працівника поліції, на встановлення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Підстави ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_4 відсутні, оскільки його пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_2 щодо невідповідності вимогам допустимості доказів письмових пояснень свідка ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не встановлені вимоги щодо оформлення змісту письмових пояснень свідків правопорушення. Окрім того, з поясненнями, відібраними інспектором поліції, свідок був ознайомлений належним чином, про що свідчить власноруч зроблений ним підпис, а тому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для визнання пояснень цього свідканеналежним чи недопустимим доказом.

Окрім того, згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_2 та долучених до матеріалів справи, 02 листопада 2017 року він знаходився за місцем свого мешкання та випив 0,7 літрів вина, після чого, приблизно о 18-30, поїхав на автомобілі свого батька «GEELY» номерний знак НОМЕР_1в магазин за продуктами. Не доїхавши до вказаного магазину, він був зупинений працівниками поліції, які під час перевірки документів виявили відсутність у нього водійського посвідчення та відчули від нього запах алкоголю, на що він пояснив, що дійсно вживав алкогольні напої. Від проходження медичного огляду відмовився (а.с.4).

Інших доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що інспектор під час затримання не роз'яснив йому права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, згідно якого працівниками поліції ці вимоги закону виконані в повному обсязі та роз'яснені права, передбачені не тільки цією статтею, а ще й ст.63 Конституції України. З вказаним протоколом ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить власноруч зроблений ним підпис, будь-яких зауважень чи заперечень він нього на протокол не надходило.

Що стосується доводів скарги ОСОБА_2 про те, що інспектором не складався протокол про вилучення автомобіля під його керуванням, вони не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки, згідно з розпискою його батька - ОСОБА_7, він забрав автомобіль НОМЕР_2 у працівників поліції, а тому будь-яких підстав для застосування положень ст.265-2 КУпАП та затримання транспортного засобу не було(а.с.6).

З тих самих підстав суд вважає необґрунтованими твердження скарги ОСОБА_7 про те, що працівниками поліції не складався протокол про його затримання, адже, при дослідженні матеріалів справи та приймаючи до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 сам з'явився до відділення поліції для складання протоколу, суд вважає, що в розумінні положень ст.ст.260-263 КУпАП, патрульними поліцейськими не здійснювалось його адміністративне затримання.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_7, вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_7 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, враховує той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 02 листопада 2017 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко