Справа № 635/6636/18
Провадження № 3/635/2144/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року смт Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Савченко Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка Харківського району Харківської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює в КСП «Харківміськліфт» майстром, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В :

01.09.2018 року о 21 год. 20 хв. в Харківській області, Харківському районі, на 15 кілометрі автодороги М-18, водій ОСОБА_1, маючи ознаки спяніння, характерний запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, а саме за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоровя, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Клопотань про технічну фіксацію судового засідання від учасників справи не надійшло.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав, заперечував обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що їхав на своєму автомобілі, у нього закінчилося пальне, тому він почав штовхати автомобіль. Коли він сів в автомобіль відпочити, до нього підїхали працівники патрульної поліції, запитали, що сталося, на що він попросив допомогти доштовхати автомобіль за перехрестя. Поліцейський попросив його «дмухнути», запитав, чи вживав він алкоголь, на що водій відповів, що ні. Поліцейські близько години пропонували дмухнути в «драгер», потім він запропонував нарешті скласти протокол і відпустити його. Поліцейські увімкнули камери, зупинили свідків, які писали пояснення під диктовку. Був складений протокол, який водій підписав. Коли йому передали протокол, він був не до кінця заповнений. На камеру водій відмовився від «драгера», бо сумнівався в чесності поліцейських. Їхати на експертизу відмовився, бо сумнівався, що його привезуть назад, бо було вже дуже пізно.

Крім усних пояснень, ОСОБА_1 надав письмові заперечення та пояснення, в яких зазначив про незгоду з протоколом з наступних підстав:

- протокол не містить фактичних обставин щодо фіксації місця знаходження його автомобіля та самого водія; не зазначено, чи рухався автомобіль і чи зупиняли його поліціанти;

- свідки писали пояснення під диктовку поліціантів; їх було зупинено через 40 хвилин після початку суперечок із працівниками поліції, тому вони не можуть підтвердити, що працівники поліції зупиняли його автомобіль; також вони не перевіряли його на стан спяніння;

- доказів керування автомобілем протокол не містить;

- щодо доданого до протоколу відеозапису спілкування водія з поліцією зазначає, що права йому було розяснено поспіхом і лише після заповнення протоколу, йому перешкоджали викласти заперечення; на відео відсутні обставини, коли працівники поліції пропонували йому вирішити питання на місці; відсутні обставини, коли він пояснював причину відмови від проходження експертизи на наявність алкоголю; з відеозапису видно, що його автомобіль залишався частково на проїжджій частині дороги, створюючи перешкоду для руху транспорту в темний час доби; відеозапис спілкування з водієм не був безперервним, що порушує чинне законодавство; протокол складався за відсутності свідків;

- свою відмову від проходження огляду за допомогою газоаналізатора він пояснює тим, що використання працівниками поліції для огляду водіїв на стан спяніння газоаналізатора Драгер алкотест є незаконним, оскільки термін, до якого ці прилади були внесені до Державного реєстру медичної техніки, сплив 10.02.2015.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія БР №201257 від 01.09.2018 року.

Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які підтвердили, що ОСОБА_1 01.09.2018 року у їх присутності відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння.

З наданих суду письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що поліцейський пропонував водієві дмухнути в газоаналізатор, але той відмовлявся, також водій просив поліцейського допомогти відштовхати його автомашину в безпечне місце, а потім їхати до лікарні на експертизу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 фактично підтвердив обставини, викладені в своїх письмових поясненнях, пояснивши, що в його присутності водій ОСОБА_1 відмовлявся пройти тест на газоаналізаторі, щодо експертизи в медичному закладі точно не памятає. На його думку, ознак спяніння у водія не було.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису, долученого до протоколу, вбачається факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння.

Суд вважає досліджені в судовому засіданні докази належними, допустимими і достатніми для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

При цьому суд не погоджується з аргументами ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відносно того, що протокол не містить даних щодо фіксації місця знаходження автомобіля та водія, не зазначено, чи рухався автомобіль і чи зупиняли його поліціанти, суд зазначає, що дані обставини не впливають на кваліфікацію дій водія, оскільки останній визнав, що за деякий час до початку спілкування з працівниками поліції керував автомобілем. Той факт, що автомобіль був припаркований частково на проїжджій частині не є обставиною, що звільняє водія від обовязку пройти огляд на стан спяніння відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання на те, що свідки писали пояснення під диктовку поліціантів, їх було зупинено через 40 хвилин після початку суперечок із працівниками поліції, тому вони не можуть підтвердити, що працівники поліції зупиняли його автомобіль, також вони не перевіряли його на стан спяніння, судом до уваги не беруться, оскільки свідками підтверджено суду факт відмови водія від проходження огляду на стан спяніння та фактичні обставини, викладені у своїх письмових поясненнях на місці оформлення протоколу. Той факт, що свідки не бачили, чи зупиняли поліцейські автомобіль ОСОБА_1, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності в діях водія складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо відсутності в протоколі доказів керування автомобілем суд зазначає, що ОСОБА_1 підтвердив суду факт керування автомобілем перед початком спілкування з поліцейськими, до моменту закінчення пального.

Відсутність безперервності відеозапису спілкування із водієм не спростовує зібрані по справі докази його провини.

Посилання на факт складання протоколу за відсутності свідків до уваги судом не береться, бо з протоколом свідки були ознайомлені, про що свідчать їх власноручні підписи на протоколі.

Мотиви відмови від проходження огляду на стан спяніння не мають правового значення для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки чинне законодавство не передбачає випадків, в яких допускається відмова водія від проходження огляду на стан спяніння.

Пояснення свідків, надані суду, про те, що на їх думку, ознак спяніння у водія ОСОБА_1 не було, до уваги судом не беруться, оскільки вказана оцінка є субєктивною.

Частина перша статті 266 КУпАП передбачає, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

При цьому закон не встановлює чіткого переліку підстав вважати, що особа перебуває у стані спяніння, та необхідності документального оформлення наявності таких підстав; у разі наявності у відповідної посадової особи таких сумнівів водій на вимогу останнього зобовязаний пройти відповідний огляд.

Посилання на причини відмови від проходження огляду за допомогою газоаналізатора судом до уваги не беруться, оскільки за наявності у водія сумнівів щодо результатів такого огляду він зобовязаний пройти огляд у відповідному медичному закладі, як це передбачено частиною 3 статті 266 КУпАП, від чого водій ОСОБА_1 також відмовився.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

Суд вважає необхідним та достатнім для виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та з метою запобігання вчиненню нею нових правопорушень накласти на ОСОБА_1О адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 248, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у сумі 352,40 грн. (триста пятдесят дві грн. 40 коп.)

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09.11.2018 року.

Суддя Д.М. Савченко