ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 02.10.2018 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУПАП, закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 18.06.2018 року, приблизно о 23.40 год., керуючи транспортним засобом марки «Honda» д.н.з. НОМЕР_1, по вулиці Кутузова, 4 в м. Чернівці, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України.

На цю постанову суду ОСОБА_2.19.11.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на оскарження судового рішення та виключити з мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду посилання на встановлення винності ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог апелянт вказував, що він під час судового розгляду справи присутнім не був, відомостей про належне повідомлення судом його про час і місце розгляду справи немає, йому не було надіслано копію оскаржуваної постанови. Копію постанови суду було отримано лише 22.10.2018 року. Після цього в його інтересах адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, яку було повернуто їй. Ці обставини унеможливили вчасне подання апеляційної скарги і він пропустив строк на оскарження судового рішення з поважних причин.

Ще апелянт зазначав, що працівники поліції не усунули недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо нього, а тому цей протокол не може бути належним доказом в цьому провадженні. Вказував, що

ЄУНСС 727/9740/18 справа №33/822/50/18 головуючий у 1 інстанції Смотрцький В.Г.

судом першої інстанції було застосовано спрощений підхід до розгляду справи, проігноровано його права, не з'ясовано всіх обставин справи та допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Також апелянт вказував, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить, на думку апелянта, про порушення права людини на справедливий суд. І тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП без визнання вини особи.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, хоча у встановленому законом порядку повідомлявся судом про час і місце розгляду провадження.

Перевіривши матеріали провадження, вважаю, що строк на оскарження постанови суду ОСОБА_2 необхідно поновити, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_2 не був присутній в судовому засідання під час розгляду провадження щодо нього, в матеріалах провадження також відсутні письмові підтвердження того, що суд його належним чином повідомляв про час і місце розгляду провадження.

А тому вважаю, що строк на оскарження судового рішення ОСОБА_2 пропустив з поважних причин і цей строк йому необхідно поновити.

Що стосується вимог апелянта про зміну оскаржуваної постанови, вважаю, що ці вимоги є необґрунтовані.

Так, зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 не оспорює свою причетність, як водія транспортного засобу, до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.06.2018 року, приблизно о 23.40 год., по вулиці Кутузова, 4 в м. Чернівці, а також не оспорює те, що після даної дорожньої пригоди він залишив місце події, від'їхавши на своєму автомобілі з місця ДТП.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки апелянт не оспорює свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди і те, що після цього він негайно не зупинився і не залишився на місці пригоди, тобто не заперечує винуватість у вчиненні порушення п.2.10(а) ПДР України, наводити докази на підтвердження вказаних обставин в цій постанові немає потреби.

Вчинення водієм транспортного засобу порушень п.2.10 (а) ПДР України утворює склад правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

А тому висновок суду першої інстанції, викладений в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, є обґрунтований.

Що стосується твердження апелянта про те, що в разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням строків притягнення до відповідальності, не можна вказувати про винуватість особи, вважаю його довільним трактуванням апелянта порядку і підстав закриття провадження.

Так, закриття провадження у справі про адміністративне провадження на підставі ст.247 п.7 КУпАП здійснюється у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Аналіз цієї норми свідчить, що на цій підставі можна закрити провадження у разі підтвердження вини особи у вчиненні правопорушення. А отже, без підтвердження вини особи у вчиненні правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне провадження на підставі ст. 247 п. 7 КУпАП буде неправильним, оскільки може породити для такої особи інші негативні наслідки

Посилання апелянта в своїй скарзі на науково-консультативний висновок НКР при ВАСУ є некоректним, оскільки ВАСУ та НКР, що діяла при ньому, ліквідовані і їхні висновки по справах, що розглядаються судами загальної юрисдикції, не є обов'язкові.

Підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та зміни оскаржуваної постанови суду, як про те просить апелянт, немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Чернівців від 02.10.2018 року у справі про адміністративне провадження щодо нього.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.10.2018 року у справі про адміністративне провадження щодо нього за ст.122-4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія.Згідно з оригіналом: суддя