ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
___________________________________________________________________________________________
№ 201/3065/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ДПП НП України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 118/6/3, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 14 березня 2018 року о 23 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався в районі буд. № 118 корп. № 6 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 з'явився до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що ввечері 14 березня 2018 року близько 24 години він пішки повертався додому та його зупинили патрульні поліції, які попросили викласти вміст карманів на багажник автомобіля патрульної поліції, що він і зробив, однак коли патрульні побачили в його гаманці посвідчення водій та технічний паспорт на автомобіль, останні були вилучені, а він безпідставно звинувачений в тому, що він нібито в стані сп'яніння вчинив ДТП з автомобілем «ЗАЗ», після чого зник з місця пригоди. Наступного дня він мав розмову з водієм автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_2, який повідомив, що на його автомобілі багато пошкоджень і ті на які вказують патрульні поліції, як на такі, що були завдані ним в результаті ДТП, вже були на його автомобілі ще раніше.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння, визначене у ч. 1 ст. 266 КУпАП, до нього входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозвязку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р. вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб'єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ст. 130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп'яніння, в тому числі алкогольний, або така особа відмовилась від проходження відповідного освідчення.

Однак, з сукупності доказів зібраних у матеріали даної справи про адміністративне правопорушення неможливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху. Так, відповідно до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх було запрошено вже після зупинки правопорушника та вони стали очевидцями тільки лише його відмови від проходження освідчення на стан сп'яніння, інших належних та допустимих доказів, на кшталт відеозапису з камер на форменому одязі співробітників поліції, на якому було б зафіксовано момент зупинки автомобіля, що знаходився під керуванням водія ОСОБА_1 надано не було, отже суд повинен виходити з наявних фактичних обставин, що зібрані в даній справі.

Отже, без безпосереднього запуску двигуна транспортного засобу та зміни напрямки його руху в ході слідування, особа не може вважатися субєктом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за правопорушення, яке ставиться йому у вину, складеним відносно нього протоколом, отже уповноваженою посадовою особою помилково було визначено ОСОБА_1 як водія транспортного засобу, огляд на стан сп'яніння якого взагалі не міг бути проведений відносно нього, так як його дії не містили в собі ознак будь-якого протиправного характеру.

Також, дослідивши пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, зіставляючи це в сукупності з часом складення самого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, вбачається, що відмова від проходження освідчення у присутності двох свідків відбулась після 01 години 50 хвилин 15 березня 2018 року, тобто тоді коли були запрошені відповідні свідки, які підтвердили у своїх поясненнях, що дійсно стали очевидцями зазначених обставин після запрошення співробітниками поліції о 01 годині 50 хвилин 15 березня 2018 року, при цьому необхідно враховувати, що сам протокол було складено поліцейським раніше, о 00 годині 40 хвилин того ж дня, а отже відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння мала місце вже після оформлення матеріалів даної адміністративної справи.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В світі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість ОСОБА_1 за відмову від проходження освідчення на стан сп'яніння.

Таким чином, слід вважати, що в діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_5