АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/301/18 Справа № 693/99/18 Головуючий по 1 інстанції Шимчик Р. В.
Категорія:ст. 122-4,ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., при секретарі Семчук А. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника адвоката Зеленого Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює, одруженого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн.;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки;

на підставі статті 36 КУпАП визначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року, якою об'єднано в одне провадження адміністративні справи № 3/693/26/18, № 3/693/27/18 та № 3/693/28/18 із присвоєнням номеру провадження № 3/693/26/18, ОСОБА_3 26 січня 2018 року, близько 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21074, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Вокзальній в м. Жашків Черкаської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-210994, д.н.з. НОМЕР_2, який рухався попереду, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 12.1 та п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Він же, 26 січня 2018 року, близько 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21074, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Вокзальній в м. Жашків Черкаської області, вчинив ДТП, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якого був причетний. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.10 «е» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Він же, 26 січня 2018 року, близько 17 год. 00 хв., після скоєння дорожньо-транспортної пригоди цього ж дня, близько 15 год. 00 хв. за його участю по вул. Вокзальній в м. Жашків Черкаської області, вживав алкогольні напої (пиво). Продув прибор Драгер в присутності свідків, результат - 1,57%. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року, скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, оскільки він не був присутній під час проголошення постанови, а її повний текст отримав 22.03.2018 р., про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. Крім того, в період з 22.03.2018 року по 31.03.2018 року апелянт перебував на лікуванні з діагнозом розповсюджений остеохондроз хребта, множинні грижі міжхребцевих дисків (фізично не мав можливості рухатись), що підтверджується випискою з томограми та довідкою лікаря. Тому вважає, що вказані обставини є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

По суті апеляційних вимог зазначає, що постанова судді є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального права в частині визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, ч. 4 ст.130 КУпАП.

Вказує, що відповідно до «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року з подальшими змінами, в редакції чинній на момент настання події, а саме п. 2.10, передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Однак, пунктом 2.11 вказаних правил передбачено, що, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, у такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Вказує, що в ході судового розгляду встановлено, що цивільно-правова відповідальність водіїв транспортних засобів, які стали учасниками дорожньо-транспортної події, застрахована (копії страхових полісів знаходяться в матеріалах справи), а водії вказаних транспортних засобів скористались своїм правом на складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Тому апелянт вважає, що в його діях відсутні склади адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно вчинив зазначену вище ДТП, однак на місці пригоди вони з іншим водієм склали повідомлення про ДТП, й він вирушив додому. Через деякий час до нього додому приїхали працівники поліції й звинуватили його у вчиненні кількох правопорушень. Визнає, що вдома вживав алкоголь, однак на момент ДТП був тверезим.

Допитаний у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_5 (водій іншого автомобіля) показав, що в зазначений день і час дійсно трапилася ДТП за участю водія ОСОБА_3 Зокрема, останній на своєму автомобілі, не встигнувши загальмувати, ударив ззаду автомобіль під керуванням свідка. Пошкодження були незначними. На місці їм порадили самостійно скласти повідомлення про ДТП (так званий «Європротокол»), що вони і зробили. Після цього ОСОБА_3, пообіцявши через деякий час привезти кошти на відшкодування шкоди в сумі близько однієї тисячі гривень, поїхав додому. Він чекав близько 40 хвилин, однак той не повертався. Тоді він, запідозривши обман, викликав працівників поліції, які, приїхавши згодом на місце ДТП, де залишався лише його (свідка) автомобіль, оформили ДТП. Потім він у відділку поліції давав пояснення до 19 години вечора. Інші обставини йому не відомі. Через три дні після ДТП ОСОБА_3 відшкодував йому шкоду, тому на даний час претензій до нього свідок не має.

З цього приводу ОСОБА_3 додатково пояснив, що не знайшов кошти для відшкодування шкоди у день ДТП, однак одразу відшкодував шкоду через три дні, як тільки знайшов відповідну суму. Він хотів повідомити про це іншого водія в день ДТП, однак вони не обмінялися для цього номерами телефонів.

Заслухавши учасників розгляду справи та вивчивши матеріали справи, суддя апеляційного суду вбачає наступне.

Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з постанови районного суду, ОСОБА_3 був присутнім під час розгляду справи відносно нього, однак, як вказує апелянт в апеляційній скарзі, він не був присутнім під час проголошення судового рішення в цій справі. Копію повного тексту постанови, як указує апелянт у скарзі, він отримав лише 22.03.2018 р. При цьому з 22 березня по 31 березня 2018 року він хворів, що підтверджується даними довідки (а. с. 88). Ураховуючи, що апеляційна скарга подана ним 03.04.2018 року та надані копії підтверджуючих документів про її невчасне подання, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що місцевий суд не мав достатніх підстав для визначення наявним складу правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, в діях водія ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Відповідно до диспозиції ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.10 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі по тексту - ПДР), у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п. 2.11 ПДР, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста Державтоінспекції або в орган чи підрозділ міліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею. Третіми особами вважаються інші учасники дорожнього руху, які через обставини виявились причетними до дорожньо-транспортної пригоди. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Як встановлено з показів обвинуваченого і свідка ОСОБА_6, після ДТП обидва водії за добровільною згодою вирішили скористатися своїм правом на оформлення спільного повідомлення про ДТП згідно з п. 2.11 ПДР. Копія повідомлення є у матеріалах справи (а.с. 75).

Таким чином, після оформлення ДТП у вказаний вище спосіб, ОСОБА_3 не був зобов'язаний залишатися на місці ДТП, тому в цій частині вимог ПДР він не порушив, а, отже, в його діях немає складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Так само й щодо ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки ДТП було оформлене шляхом спільного повідомлення водіїв про нього, ОСОБА_3 в силу положень п. 2.11 ПДР не мав обов'язку виконувати положення підпункту "є" пункту 2.10 ПДР, тобто утримуватися від вживання алкоголю до проведення відповідного огляду.

Стосовно звільнення ОСОБА_3 від відповідальності за ст. 124 КУпАП, то стосовно цих аспектів апеляційні скарги не подавалися.

Тому, керуючись ст. 38, 245, 247, 280, 289, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко