П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/139/18

Провадження №3/377/39/18

10 квітня 2018 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., за участі секретаря: Ахутіної А.А., прокурора Столярчука Д.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого виконуючим обов»язки заступника начальника інспекції начальника відділення у м. Славутич Броварської об,єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в:

13 березня 2018 року на розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення №254 від 27.02.2018 року, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1, будучи державним службовцем категорії «Б», маючи спеціальне звання майор податкової міліції, являючись суб,єктом відповідальності за правопорушення, пов»язані з корупцією згідно з пп.«д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч.2 ст.52 даного Закону, пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», та пункту ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, в установлений законом термін не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у зв,язку із придбанням за договором купівлі-продажу квартири від 08.06.2017, загальною площею 77,3м.кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Вартість зазначеної квартири за цим договором становить 373249 грн.08коп., тобто отримав дохід, придбав майно на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, тобто перевищує суму (1600х50=)80 000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією.

В судовому засіданні, яке за клопотанням захисника правопорушника було перенесено з 23.03.2018 року на 10.04.2018 року, ОСОБА_1, та його захисник адвокат ОСОБА_2, заперечували проти притягнення його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1, у судовому засіданні пояснив, що він вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки, він придбав квартиру у розстрочку, до кінця 2018 року, фактично сплачено частину по даному договору і тому при оформленні щорічної декларації зазначив про таке придбання.

Адвокат ОСОБА_2, просив закрити справу, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, та закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні прокурор просив визнати винним ОСОБА_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та пояснив, що вбачає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року N 1700-УІІ "Про запобігання корупції", Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.172-6 КУпАП неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України "Про запобігання корупції" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст.З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція використання особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч.1 ст.3 цього Закону, або її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей; правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України N 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін "корупція" означає "використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції, такої вигоди для себе чи інших осіб", а корупційна діяльність безпосередньо пов'язується/ з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом., сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо. Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обов'язковість яких надала Верховна Рада України, обов'язковими ознаками, за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб'єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди. Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст.9 КУпАП. Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

З врахуванням положень ст. 1 Закону України N 1700-УІІ, "Про засади запобігання та протидії корупції" сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Однак суду не доведено наявності умислу у ОСОБА_1, на несвоєчасне подання такого повідомлення та корисну мету таких дій.

З аналізу обставини справи та доданих до протоколу про адміністративне правопорушення документів вбачається, що факт подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані з порушенням встановленого законом десятиденного строку ОСОБА_1, дійсно мав місце, однак передбачені законом підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності відсутні з огляду на таке.

Субєктивна сторона cкладу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності і передбачала їх шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала цих наслідків (ст. 10 КУпАП). Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вищим спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було направлено головам апеляційних судів областей розяснення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення повязані з корупцією вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017р., де чітко зазначено, що субєктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу від 27.02.2018 року складеного відносно ОСОБА_1, посадова особа Національної поліції викладаючи субєктивну сторону правопорушення не зазначила про наявність умислу у ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих дій. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану до 18.12.2017р., мав умисел на порушення вимог фінансового контролю, чи переслідував будь-який корупційний інтересі. Будь-які докази підтверджуючі наявність такого умислу в матеріалах справи відсутні. При відібранні працівником поліції пояснення у ОСОБА_1, яке згідно закону може бути доказом у справі, питання наявності чи відсутності будь-якого умислу чи особистого відношення ОСОБА_1В до вчиненого діяння не зясовувалось взагалі. У даному випадку у діянні ОСОБА_1, відсутня вина, як те передбачено ст.9 КУпАП, а тому відсутній і склад правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне провадження, зокрема п.1 відсутність події і складу адміністративного правопорушення; п.7 закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 КУпАП. Адвокатом ОСОБА_2, було заявлено клопотання про закриття справи, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, та закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. В зв,язку з тим що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, не містить даних про форму його вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою. Матеріали справи не містять, та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1, мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Тому суд дійшов висновку про відсутність умислу ОСОБА_1, спрямованого на вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб'єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, та "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь, тому у суду немає підстав задовольняти клопотання адвоката ОСОБА_3, про закриття справи, в звязку закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, так як, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4, не містять ознак дій, пов'язаних з корупцією, у суді не доведено наявність умислу на вчинення правопорушення, а відповідно відсутня суб'єктивна сторона складу і корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, отже відсутня подія і склад адміністративного правопорушення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283 285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т. О. Малишенко