АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/6823/17 Суддя 1 інстанції: Назаренко О.В.
Провадження: 33/790/332/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

11 квітня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю учасника ДТП ОСОБА_2, захисника - адвоката Кузьменко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень, а провадження стосовно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_4, 19 жовтня 2017 року о 18 годині 10 хв. на 469 км + 915 м. автошляху Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем Мерседес Бенц CL 550, державний номер НОМЕР_1, рухаючись в напрямку м. Київ перетнув перехрестя з вул. Шевченко в смт. Пісочин на забороняюче світло світлофору (Червоне) зіткнувшись з автомобілем, який переїздив перехрестя,- Шкода Суперб, державний номер НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі, що зіткнулися, отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 8.7.3 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду,ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуХарківського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що, всупереч вимог статті 268 КУпАП, справу розглянуто за його відсутності. Крім того, зазначає, що обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності. Копія вказаного документу, вручена ОСОБА_4, не містить пункту ПДРУ, який було порушено водієм. Як звертає увагу апелянт, в оскаржуваній постанові невірно зазначений рік його народження.

Одночасно ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що справу було розглянуто за його відсутності, копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції ОСОБА_4 отримав лише 28.02.2018 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з»явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 49), причини неявки суду не повідомив.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності ОСОБА_4

Вивчивши матеріали справи, доводи на підтримку апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти її задоволення, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що останній порушив п. 8.7.3 ПДРУ, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду за таких підстав.

Факт правопорушення і вина водія ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 015968 від 19.10.2017 року (а.с. 2), схемою місця ДТП (а.с. 3), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 (а.с. 6) та учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 4, 5), відезаписом ДТП (а.с. 32)

Апеляційним судом був оглянутий відеозапис, врахований місцевим судом, з якого вбачається, що у день, коли мала місце вище вказана ДТП, ОСОБА_4 рухався на своєму авто зі швидкістю, що значною мірою перевищує швидкість руху інших автомобілів у попутному напрямку, при цьому, різко змінював траєкторію руху. В місці зіткнення (на перехресті) опинився в той момент, коли всі автомобілі, які рухались в попутному напрямку, зупинились на забороняючий сигнал світлофору (червоний). При цьому, автомобіль під керуванням ОСОБА_4 не намагався зупинитися, а навпаки, не зменшуючи швидкості, ігноруючи сигнали світлофору, змінив полосу руху з крайньої лівої на крайню праву, що була вільна, виїхав на перехрестя.

Дані відеозапису цілком узгоджуються з версією подій, викладеною іншим учасником ДТП ОСОБА_2, та поясненнями свідків.

Посилання апелянта про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, хоча і заслуговують на увагу, проте, не можуть розглядатися апеляційним судом як самостійна підстава для скасування рішення суду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 подавав до суду клопотання (а.с. 20-21, 23), що дає підставу вважати про його обізнаність щодо розгляду справи районним судом. Своїм правом особисто відстоювати позицію в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 на власний розсуд також не скористався.

Доводи апеляційної скарги про невинуватість водія ОСОБА_4 не спростовують правильність висновків суду. Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена на підставі сукупності доказів.

Невідповідностей протоколу нормативно правовим актам, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Дослідивши всі обставини та характер скоєного правопорушення, суд першої інстанції визначаючи вид та розмір стягнення, враховуючи майновий стан правопорушника ОСОБА_4, правомірно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн., яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіХарківського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_4 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень, а провадження стосовно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева