П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.07.2018 року суддя Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого шеф-кухарем ресторану «Барбекю», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/7В

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 061126 від 14.04.2018 року вбачається, що такий було складено відносно ОСОБА_1 про те, що він 14.04.2018 року об 02:51 год. в м. Львові по вул. Пасічна, 87 керував автомобілем «Ниссан Мікра» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у законом встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.

У судді Кочеркевич С.О. вину у вчиненому правопорушенні заперечив та пояснив, що 14.04.2018 року дійсно був зупинений працівниками поліції через те, що ним не було ввімкнено покажчик повороту та через те, що в нього не працювала під світка заднього номерного знаку. При огляді автомобіля він пояснював поліцейському про те, що підсвітка справна та працює, а також те, що при виконанні повороту він покажчик повороту вмикав. Вказав, що в подальшому поліцейський не погоджувався з його поясненнями та склав відносно нього постанову та одночасно й протокол про адміністративне правопорушення через те, що поліцейському здалося, що правопорушник перебував в стані наркотичного спяніння. Пояснив, що його поліцейським не оглядалося, жодних свідків при цьому також не було. Звідки взялися пояснення свідків у матеріалах не знає. Зазначив, що після складення поліцейськими протоколу його відпустили і він сів в автомобіль та продовжив свій рух.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив факт адміністративного правопорушення та додатково пояснив про те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП утворює діяння, яке полягає у даному випадку в тому, що особа яка керує транспортним засобом особами в стані спяніння відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння. Повідомив, що в даному випадку мало місце безпідставне зазначення поліцейським ознак наркотичного спяніння в протоколі, оскільки такі ознаки зазначені без фактичного проведення поліцейським огляду. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, як цього вимагають приписи ст. 266 КУпАП. Жодного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного спяніння в місці зупинки поліцейськими в присутності двох свідків не проводилося, скерування для проходження огляду в медичному закладі не виписувалось. Зазначив, що мало місце порушення при складення протоколу, так як жодних прав ОСОБА_1 не розяснювалось, що підтверджується відсутності відповідної відмітки та підпису ОСОБА_1 у протоколі. Тому мало місце порушення права на захист.

Інспектори поліції та свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення, неодноразово належним чином викликалося в судові засідання, жодного разу не зявились, про причини своєї неявки в судові засідання не повідомили.

Заслухавши пояснення і доводи ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 061126 від 14.04.2018 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, письмове заперечення захисника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 60 Конституції України закріплено, що ніхто не зобовязаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Виходячи з положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, слід виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджуючи докази у справі, суд звертає увагу на те, що на доведення вини ОСОБА_1 суду було надано лише протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 061126 від 14.04.2018 року та два пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3, датовані 14.04.2018 року.

Суд критично оцінює протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 061126 від 14.04.2018 року, так як такий протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки відображає виключно субєктивні судження самого поліцейського.

Суд критично оцінює письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3, оскільки таких свідків при відібранні пояснень не було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. Крім цього, суд звертає увагу на те, що текст пояснень, які ймовірно виконано поліцейським, тобто зацікавленою особою, які за своїм змістом є ідентичними у обох свідків. Пояснення свідків не конкретизовують та не розкривають самих обставин, за яких було проведено огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного спяніння в місці зупинки транспортного засобу, якими чином йому пропонувалося пройти огляд, за яких обставин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, де сам він відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи в медичній установі, не вказано нічого про те, чи виписувалося поліцейським направлення до медичного заходу щодо проходження медичного огляду тощо. Також суд звертає увагу й на те, що в бланках пояснень не міститься підпису посадової особи, яка відбирала пояснення у свідків.

Суд в судовому засіданні був позбавлений можливості безпосередньо дослідити пояснення свідків шляхом їх допиту, через те, що вказані свідки на виклик суду в судові засідання не зявилися.

Крім цього, встановити обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення шляхом допиту поліцейських в судовому засіданні не видалося можливим через ігнорування з боку поліцейських викликів в судові засідання та не забезпечення явки інспекторів поліції до суду.

Також, суд звертає увагу й на те, що судом, після задоволення клопотання захисника ОСОБА_2, скеровувався відповідний запит до патрульної поліції щодо витребування відеозаписів з нагрудник камер інспекторів поліції. Однак, на вказаний запит жодної відповіді суду надано не було, як і не було надано запитуваних судом відеозаписів.

Крім цього, суд критично оцінює дії уповноважених інспекторів щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного спяніння.

Виходячи з системного підходу під час аналізу положень частин означеної статті 266 КУпАП у взаємозв'язку між собою, а також з положень відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ N 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України та МОЗ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України N 1395 від 07 листопада 2015 року), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп'яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані сп'яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров'я, при цьому в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Сукупність зазначених дій уповноважених посадових осіб, з метою отримання об'єктивних результатів огляду на стан сп'яніння та забезпечення прав оглянутого під час нього, повинна бути здійсненна в обмежений строк, зокрема протягом двох годин з моменту виявлення у водія ознак сп'яніння.

Однак матеріали адміністративної справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не містять доказів проведення огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу чи відмови останнього від проведення такого огляду, не містять доказів того, що ОСОБА_1 скеровувався для проходження огляду на стан наркотичного спяніння до медичного закладу.

Таким чином у суду існують обєктивні сумніви відносно відповідності дій інспекторів поліції вимогам закону та відповідних відомчих актів під час складання відповідного протоколу, які свідчать про формальний характер дій інспекторів поліції виключно з метою притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відтак, суд приходить до переконання, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1, оскільки звинувачення базується виключно на припущеннях поліцейського.

Отже, за таких обставин вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 061126 від 14.04.2018 року законним і безперечним доказом не представляється можливим, а оскільки всі сумніви повинні тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП містить вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті судом за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення -це постанови про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, та про закриття справи.

За таких обставин у суду відсутні докази, які б підтверджували факт перебування водія ОСОБА_1 у стані спяніння, що доводить відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія повернути.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.