П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2067/18

Номер провадження 3/184/645/18

07 листопада 2018 рокум. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Гукова Р.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Головного управління держпраці у Дніпропетровській області про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, працює: Державне підприємство «ОСОБА_2 державної кримінально-виконавчої служби України (№79)», директор, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ДН 1375/269/АВ/П/ПТ від 01.10.2018р. під час проведення інспекційного відвідування з 17.09.2018 року по 21.09.2018 року зі здійснення контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин із засудженими до обмеження волі, залучених до суспільно корисної оплачуваної праці, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати, проведення загальнообовязкового державного соціального страхування та відрахувань із заробітної плати засуджених за період січень-вересень 2018 року, діючого та виконуючого організаційно-розпорядчі функції, ОСОБА_1 допустила порушення порядку оформлення трудових відносин та загальнообовязкового державного соціального страхування, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно вимог ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Так, в порушення п. 3 ст. 24 КЗпП від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями, пять працівників тепло генераторної котельні підприємства допущені до роботи на посаду машиніст (кочегар) без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу.

Нарахування та виплату зарплати працівнику ОСОБА_3, яка працевлаштована за строковим трудовим договором машиністом (кочегаром) протягом лютого-квітня 2018 року здійснювалося підприємством без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, внаслідок чого засуджену ОСОБА_3 позбавлено загальнообовязкового державного соціального страхування, що є порушенням вимог ст. 253 КЗпП, відповідно до якої «особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню».

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат ОСОБА_4 просять провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.41 ч.1 КУпАП закрити в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Так, обґрунтування підстав для закриття провадження у даній справі захисник посилається на те, що ОСОБА_1 є директором Державного підприємства «ОСОБА_2 державної кримінально-виконавчої служби України (№79)», яке не є стороною укладеного з засудженими строкового трудового договору, у зв'язку з чим вона не є посадовою особою, яка повинна нести відповідальність за порушення нарахування та сплату ЄСВ засудженим. Також зазначила, що Державне підприємство «ОСОБА_2 державної кримінально-виконавчої служби України (№79)» утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної прані, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності. В ОСОБА_4 перевірки від 21.09.2018 року зазначено, що залучення засуджених до суспільно корисної оплачуваної праці здійснюється за строковими трудовими договорами. Зазначені договори укладені між засудженими та Державною установою «Покровський виправний центр № 79».

В свою чергу між Державною установою «Покровський виправний центр № 79» та Державним підприємством «ОСОБА_2 державної кримінально-виконавчої служби України (№79)» укладено договір про надання робочої сили, згідно до якого Установа надає ОСОБА_2 робочу силу з числа засуджених. Отже, сторонами трудового договору у даному випадку виступають в якості роботодавця - Установа, а в якості працівників - засуджені, виплата заробітної плати засудженим ОСОБА_2 не здійснюється, відомості нарахування заробітної плати засудженим не складається, даний бухгалтерський документ складається Установою, яка здійсню фактичне нарахування та виплату заробітної плати засудженим, і відповідно, нарахування та сплату ЄСВ. ОСОБА_2 не має в розпорядженні ані оригіналів, ані копій паспортів та ідентифікаційних кодів засуджених, при цьому, вказані документи частково відсутні й у установи. Таким чином, обов'язок здійснювати своєчасно нарахування та сплату ЄСВ покладається саме на роботодавця, як сторону трудового договору. Оскільки у даному випадку роботодавцем виступає саме Установа, а не ОСОБА_2, то відповідно і обов'язок дотримання вимог діючого трудового законодавства, у тому числі і щодо нарахування та сплату ЄСВ, покладається на роботодавця.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ч.1 ст.41 КУпАП встановлена відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме - порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ст..60 Кримінально виконавчого кодексу України, засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.

Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.

У відповідності до ст..60-1 КВК України засуджені до обмеження волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до 2.6. Інструкції з оплати праці засуджених до обмеження та позбавлення волі, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 07.03.2013 № 396/5, відрахування із заробітної плати засуджених до обмеження волі для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати, проводиться за наказом (розпорядженням) адміністрації виправного центру або підприємства, установи чи організації, де працевлаштований засуджений.

Таким чином, обов'язок здійснювати своєчасно нарахування та сплату ЄСВ покладається саме на роботодавця або на установу виконання покарань.

Оскільки у даному випадку роботодавцем виступає саме Установа, а не ОСОБА_2, то відповідно і обов'язок дотримання вимог діючого трудового законодавства, у тому числі і щодо нарахування та сплату ЄСВ, покладається на роботодавця.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 є директором, а відтак і відповідальною службовою особою Державним підприємством «ОСОБА_2 державної кримінально-виконавчої служби України (№79)», яке ані роботодавцем, ані установою виконання покарань не являється, а відтак ОСОБА_1 як посадова особа даного підприємства не може нести відповідальність за невиконання приписів законодавства іншою юридичною особою.

Відповідно до ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність будь-якого із зазначених елементів має наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення та є підставою для закриття провадження відносно особи.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, які підтверджуються матеріалами справи, суддя приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до ст.284 КУпАП за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) має право винести постанову про закриття справи, при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу, зокрема за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 247, 280, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5