Справа № 473/385/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" квітня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Зубар Н.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

особи, відносно якої розглядається справа, ОСОБА_2,

його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську матеріали, які надійшли від Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, код платника податків НОМЕР_1,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №384092 від 22.01.2018 року, 22 січня 2018 року о 11 год. 30 хв. В м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Сокольській, водій ОСОБА_2, в порушення п. 2.9 а ПДР України керував транспортним засобом ГАЗ 32213-СПГ, номерний знак НОМЕР_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, що підтверджується результатом алкотестерів «Drager» №899, №900 від 22.01.2018 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3 від 22.01.2018 року.

Згідно вказаного протоколу у водія ОСОБА_2 вилучено посвідчення водія НІА №102466.

ОСОБА_2 та його адвокат просив провадження закрити через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що причинами відкладення розгляду справи були причини, які не залежать від суду, а саме:

- 01.03.2018 року розгляд справи відкладено на 13.03.2018 року за письмовою заявою адвоката ОСОБА_3 через знаходження адвоката на лікарняному, що підтверджується довідкою КУ Вознесенський Міський Центр Первинної Медико - Санітарної Допомоги №29 від 26.02.2018 року;

- 13.03.2018 року слухання справи відкладено до 27.03.2018 року за письмовою заявою адвоката ОСОБА_3, який повідомив, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 перебуває на лікуванні у хірургічному відділенні Вознесенської ЦРЛ, на підтвердження до матеріалів справи долучено довідку КУ Вознесенська ЦРЛ від 12.03.2018 року;

- 27.03.2018 року слухання справи відкладено за письмовою заявою адвоката ОСОБА_3, який повідомив, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 перебуває на лікуванні - обстеженні в м.Миколаєві та через необхідність участі у невідкладних слідчих діях в м. Миколаєві адвоката ОСОБА_3 в м. Миколаєві;

- 10.04.2018 року слухання справи відкладено на 11.04.2018 року у звязку із усним клопотанням адвоката ОСОБА_3;

11.04.2018 року справу відкладено до 25.04.2018 року за клопотанням адвоката ОСОБА_3 через необхідність надати суду докази по справі.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 до суду надійшов 07.02.2018 року, однак, на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, оскільки подія, вказана в протоколі, мала місце 22.01.2018 року.

Враховуючи позиції учасників процесу суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

За правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзаци другий, третій підпункту 3.1 пункту 3 Рішення від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня виявлення правопорушення (ч.2 ст.38 КУпАП).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02).

Згідно з п.137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_4 проти України» - строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпечення юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

У справі «ВАТ «Нефтяна компанія Юкос» проти Росії» (OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v.Russia, рішення від 20.09.2011 р., заява №14902/04) зазначено, що кримінальний закон не повинен тлумачитися розширено на шкоду обвинуваченому, наприклад, за аналогією. Крім того, термін «закон» передбачає якісні вимоги, включаючи доступність і передбачуваність. Суд раніше визначав термін давності як передбачене законом право порушника не бути підданим переслідуванню або притягнутим до суду після закінчення певного строку після вчинення правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, та запобігання обмеженням прав обвинувачених, які можуть бути порушені, якщо суди повинні будуть прийняти рішення на підставі доказів, що можуть стати неповними з плином часу (§ 567, 568).

За таких обставин провадження відносно ОСОБА_2 слід закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП через закінчення строків, визначених ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, ч.1 ст.130, 268, 280, 283-285 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, - закрити у зв'язку з закінченням строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня вручення постанови особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя підпис ОСОБА_5

згідно оригіналу

Суддя: