Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/5690/18 Головуючий в 1 інст. Макаров В.О.
Провадження №33/778/473/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.41 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1, за участю адвоката ОСОБА_2, розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює директором КП «Готель «Україна», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3, обіймаючи посаду директора КП «Готель «Україна» ЗОР, та будучи особою, відповідальною за порушення законодавства про працю, допустив порушення законодавства про працю, а саме заробітну плату виплачував працівникам підприємства з порушенням строків, які визначені чинним законодавством, зокрема:

- заробітну плату працівникам підприємства за другу половину лютого 2018 року виплачено 29 березня 2018 року, заробітну плату за березень 2018 року виплачено 16 квітня 2018 року та 23 квітня 2018 року, а заробітну плату за квітень 2018 року, на час інспекційного відвідування нараховано,проте не виплачено, що є порушенням ч.ч.1,2 ст.115 КзпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці»;

- при звільненні працівника ОСОБА_4, якого звільнено наказом №16-к від 12 квітня 2018 року, не проведено з останнім остаточного розрахунку та станом на 11 травня 2018 року розрахункові суми працівнику не виплачено, що є порушенням вимог ч.1 ст.116 КЗпП України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Виявлені інспектором Держпраці порушення при здійснені інспекційного відвідування, виникли у зв'язку з об'єктивними обставинами, які керівництво підприємства усунути не мало реальної змоги, та проводило всі необхідні і можливі заходи задля дотримання прав працівників, а також виплати в повному розмірі і своєчасно нарахованої заробітної плати. Працівники самостійно висловлювали бажання отримати кінцевий розрахунок у строки виплати заробітної плати.

Враховуючи вплив виключно об'єктивних обставин (а саме відсутності на рахунках комунального підприємства коштів в достатньому розмірі для виплати заробітної плати), за даних обставин відсутня вина ОСОБА_3 Окрім того, з великої кількості питань, визначених інспекційним відвідуванням для проведення перевірки, виявлено лише порушення строків розрахунку (виплати заробітної плати). Всі інші вимоги трудового законодавства - ведення документації, дотримання інструктажів, правила прийому на роботу та звільнення працівників, дотримані підприємством в повному обсязі.

В порушення вимог ст.283 КУпАП України суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, припустився спрощеного підходу до судового розгляду справи, не дослідив докази та не надав належної оцінки обставинам, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Крім того, судом першої інстанції не вмотивовано призначення штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки санкція ч.1 ст.41 КУпАП передбачає накладення штрафу від 30 до 100 неоподатковуваних мінімумів.

Вислухавши захисника-адвоката ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу та просила постанову суду скасувати з закриттям провадження по справі, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №ЗП 734/565/АВ/П/ПТ від 11 травня 2018 року (а.с.1), актом інспекційного відвідування № ЗП 734/565/АВ від 11 травня 2108 року, з якого вбачається порушення директором КП «Готель «Україна» ЗОР вимог ч.1 ст.115, ч.2 ст.115, ч.1 ст.116 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» (а.с.2-4), копіями платіжних доручень (а.с.7-8), табелем обліку використання робочого часу (а.с.10), розрахунковим листком за квітень 2018 року (а.с.11), наказом №16-к про припинення трудового договору, відповідно до якого з працівником ОСОБА_4 не проведено остаточного розрахунку (а.с.13).

Суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Доказів на спростування висновків суду апелянтом не надано.

Не спростовує цих висновків і надана захисником довідка головного бухгалтера КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради, окрім того, відомості, що в цій довідці містяться, не відображають обсяг та обіг коштів на банківських рахунках підприємства.

Доводи апелянта про те, що працівники самостійно висловлювали бажання отримати кінцевий розрахунок у строки виплати заробітної плати, є непереконливими, оскільки не узгоджуються з чинним законодавством про працю, окрім того, жодними доказами не підтверджуються.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи апелянта про те, що при накладенні адміністративного стягнення, суд, всупереч вимогам ч.2 ст.33 КУпАП, не в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення та його обставини, відомості про особу порушника, ступінь його вини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, шкідливих наслідків від вчиненого ним правопорушення не настало.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне оскаржувану постанову суду в частині накладеного на ОСОБА_3 стягнення змінити та накласти на останнього стягнення у виді штрафу, але в мінімальному розмірі - 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, в частині накладеного стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1