Справа № 465/3058/17 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М
Провадження № 33/783/323/18 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац&nbsp; І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2018 року, -

з участю правопорушника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_2,

встановив:

цією постановою закрито провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АА 802663, складеного 20 травня 2017 року ДОП СППП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Біласом С.В., 20 травня 2017 року близько 22:00 год. ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_2

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 покликається на те, що про винесену постанову потерпілі по справі дізналися із сайту Судова влада, а отримали таку 12 березня 2018 року і про розгляд справи судом не повідомлялись.

Вважає постанову такою що не відповідає нормам КУпАП, а також винесеною з грубим порушенням норм процесуального права, зокрема не дотримано вимоги статей 245, 251, 269, 280 КУпАП, а тому є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що розглядаючи справу суд першої інстанції не встановив належним чином всі обставини справи, не викликав потерпілих та правопорушника, не встановив чи мав місце склад адміністративного правопорушення та вину правопорушника.

Наголошує, що суд надав можливість особі уникнути адміністративної відповідальності і не забезпечив потерпілим право на ефективний засіб юридичного захисту та справедливий судовий розгляд гарантовані ст. ст. 6, 13 Європейської Конвенції, що передбачає зокрема і належне розслідування правопорушень та забезпечення доступу до правосуддя потерпілій особі.

Просить встановити наявність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2018 року та прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 про підтримання апеляційної скарги свого представника - адвоката ОСОБА_3, пояснення правопорушника ОСОБА_4, який заперечив апеляційну скаргу та частко визнав свою вину, наголосивши, що в обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення є його провина, однак така поведінка спровокована особами, з якими він проживає, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді), коли цей строк становить 3 місяці.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.1 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: - вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; - сплив встановленого законом двомісячного (або тримісячного) строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Водночас, слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п.1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов'язує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Крім цього, статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити обґрунтоване судове рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Таким чином, з врахуванням того, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також, що повноваження суду на з'ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4, будучи особою, яку було піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, а саме 20 травня 2017 року близько 22:00 год., за місцем свого проживання по вул Пулюя, 15/1 у м. Львові, вчинив сімейне насильство, під час якого нецензурно лаявся та погрожував фізичною розправою, здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_2

Вина ОСОБА_4 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА 802663 від 20 травня 2017 року, (а.с.1); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.с.5) та її поясненнями в суді апеляційної інстанції щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення та іншими наявними у матеріалах справи доказами, зокрема і поясненнями правопорушника в суді апеляційної інстанції.

Отже, оцінюючи наведене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова судді Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2018 року підлягає скасуванню.

Разом з тим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, згідно якої стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 -задоволити частково.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2018 року, відносно ОСОБА_4 - скасувати.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушенння, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та закрити провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах Галапац І.І.

апеляційного суду

Львівської області