АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/636/17 Номер провадження 33/786/53/18Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Корсун О.М., з участю секретаря судових засідань _ Іщенко Є.М., представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 7 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що він 13 червня 2017 року о восьмій хвилині на першу годину по вулиці Василенка, с. Красногорівка, Великобагачанського р-ну, Полтавської обл. керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1, з вираженими ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, відмовився від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення та за закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що він 13.06.2017 не керував транспортним засобом ВАЗ-2101, а автомобілем керував ОСОБА_5, оскільки на записі з відеореєстратора патрульного поліцейського немає чіткого зображення хто саме керував транспортним засобом.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував показання свідків свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтверджували, що ОСОБА_3 під час вчинення адміністративного правопорушення знаходився в іншому місці, а саме на подвір'ї свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Апелянт також зазначає, що в протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, та не зазначено, що він відмовимся від проходження огляду в закладі охорони здоров'я.

Стверджує, що патрульними поліцейськими, на його вимогу, не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як передбачено в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 9.11.2015, тобто поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що суд першої інстанції також не взяв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався, права йому не роз'яснювались, копія протоколу не надавалась, що зафіксовано на відеозапису та підтверджено свідком ОСОБА_6

Крім того, апелянт посилається на те, що правопорушення вчинене 13.06.2017, а тому трьохмісячний строк накладення стягнення закінчився 13.09.2017. Вважає, що згідно ст. 247 КУпАП вразі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Вислухавши представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, який просив провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 і просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП, зокрема настає, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Приписи п.2.5 «Правил дорожнього руху» передбачають, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп'яніння, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Згідно даних, які містяться у протоколі серії БР № 235809 від 13.06.2017 - ОСОБА_3 13 червня 2017 року о восьмій хвилині на першу годину по вул. Василенка, с. Красногорівка, Великобагачанського р-ну, Полтавської обл. керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1, з вираженими ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, відмовився від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.1).

Також в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 235809 вказані свідки факту відмови ОСОБА_3 від проходження огляду у встановленому порядку (від тесту на алкоголь на алкотестері), а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а сам вказаний протокол підписаний уповноваженою особою (інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Полтава ОСОБА_13.) та даними свідками без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 235809 також міститься запис інспектора поліції про те, що особа, щодо якої складено протокол ознайомлена зі змістом протоколу, від підписів та від отримання копії протоколу відмовився у присутності свідків та відмовився від надання пояснень (а.с. 1).

10.04.2012 ОСОБА_3 отримав посвідчення водія серії ВАЕ №680743, згідно довідки УПП у м. Полтава, що підтверджує, що апелянт є водієм (а.с. 5).

ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 13.06.2017 як свідки підтвердили, що о 45 хвилині на першу годину 13.06.2017 в с. Красногорівка, Великобагачанського р-ну, Полтавської обл. ОСОБА_3 на пропозицію працівників поліції пройти тест на алкоголь за допомогою алкотестера відмовився від його проходження, а також відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3,4)

Згідно відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля від 13.06.2017, дані якого містяться на СД-диску (файл 0636055) встановлено, що 13.06.2017 патрульний автомобіль рухався спочатку автодорогою Київ-Харків, потім вулицею села Красногорівка достатньо швидко і у світлі фар патрульного автомобіля видно задні червоні габаритні вогні легкового автомобіля, який не зупинявся, вбачаються клуби пилу, а також видно стоп-сигнали автомобіля, який рухався попереду і здійснив зупинку біля одного з домогосподарств, а з лівої сторони автомобіля вийшла особа чоловічої статі, зверху одягнена у світлий одяг і попрямувала в сторону домоволодіння (а.с. 6).

Згідно відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13.06.2017, дані якого містяться на СД-диску на файлі вбачається відеозапис, з якого слідує, що після зупинки обох автомобілів працівники поліції біжать до огорожі певного домоволодінні (00:06:00) і звертаються до особи з питанням про те, чому вона тікає, при цьому, вже через декілька секунд (00:06:09) чути голос ОСОБА_3, який говорив у запитальній формі про те, куди він нібито тікає; також вбачається, що ОСОБА_3, одягнений у світлу майку, стояв біля автомобіля ВАЗ-2101, який знаходився біля певного домогосподарства і по часу запису (00:06:20) - (00:06:30) запитав поліцейських про те, чому вони його зупиняють; при цьому, в об'єктиві нагрудної камери патрульного поліцейського біля подвір'я та біля автомобіля ВАЗ-2101 (в дуже короткий проміжок часу), в час, коли чути голос ОСОБА_3, та потім він з'являється в об'єктиві нагрудної камери патрульного поліцейського, будь-яких громадян (крім нього та працівників поліції) не вбачається; лише по часу запису 00:06:46 чути чоловічий голос, який висловив привітання до присутніх на місці осіб (тобто підійшов до місця, де вже перебували працівники поліції та ОСОБА_3-біля домоволодіння сім'ї ОСОБА_7, де і стояли патрульний автомобіль та автомобіль ВАЗ -2101); при цьому, з переглянутого відеозапису з нагрудної камери вбачається, що ні біля подвір'я сім'ї ОСОБА_7, ні на автодорозі Київ-Харків (де ОСОБА_3 пропонувалося пройти тест на вживання алкоголю), ОСОБА_3, заперечуючи свою причетність до керування транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2101 та відмовившись пройти тест на алкоголь, по суті, з цієї ж причини, не посилався у своїх поясненнях та розмовах з працівниками поліції на те, що його автомобілем перед безпосереднім приїздом працівників патрульної поліції до подвір'я домоволодіння керувала інша особа, зокрема ОСОБА_5 (говорив лише, що він не керував своїм автомобілем); при перегляді відеофайлу з нагрудної катери патрульного поліцейського вбачається, що в присутності двох свідків, а також з участю ОСОБА_3, працівник патрульної поліції сповістив присутніх про те, що ОСОБА_3 підозрюється у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і останньому було запропоновано пройти тест на алкоголь за допомогою пристрою алкотестер, спочатку ОСОБА_3 висловив свою згоду на проходження даного огляду на стан сп'яніння, інспектор патрульної поліції провів відповідні підготовчі дії для проведення відповідного тесту, однак в подальшому, ОСОБА_3 фактично відмовився від продуття алкотестера, пославшись на те, що він не керував автомобілем і що нібито працівники патрульної поліції намагаються його «підставити»; також, з наданого для огляду відеозапису (файл ) з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається, що на запитання працівника поліції до ОСОБА_3 про те, чи буде він підписувати протокол, останній від цього відмовився (а.с. 58).

Апелянт, суду першої інстанції пояснив, що 13.06.2017 перебував у будинку своїх знайомих - подружжя ОСОБА_7 в с. Красногорівка, куди в подальшому приїхала його мати на автомобілі ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1, де за кремом сидів ОСОБА_5 Коли ОСОБА_5 вийшов з машини і зайшов в будинок, а ОСОБА_3 вийшов на подвір'я і побачив, що до подвір'я під'їхали поліцейські. З машини вийшов інспектор і запитав у ОСОБА_3 хто є власником транспортного засобу, на що останній відповів, що він є власником. Після чого інспектор поліції почав з'ясовувати анкетні дані апелянта, і ОСОБА_3 пояснив інспектору, що за кермом транспортного засобу ВАЗ -2101був ОСОБА_5, проте інспектор поліції йому не повірив. Після цього, всі, хто був в будинку подружжя ОСОБА_7 вийшли на подвір'я, а працівник поліції перевіривши паспорт ОСОБА_3 запропонував останньому пройти огляд на алкотестері «Драгер». Однак ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, оскільки, за його словами, він не керував транспортним засобом ВАЗ-2101. В подальшому працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, але складали його не біля подвір'я, а на території АЗС, а транспортний засіб залишили біля подвір'я подружжя ОСОБА_7. Все це тривало приблизно пів години. Також апелянт зазначив, що при ньому протокол про адміністративне правопорушення не складали і не пропонували його підписати, права не роз'яснювали, а копію протоколу не вручали. Проте такі показання спростовуються показаннями інших свідків.

Свідок - інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_13 суду першої інстанції пояснив, що приблизно о півночі 13.06.2017 він з напарником здійснювали патрулювання автодороги Київ-Харків в с. Красногорівка Великобагачанського р-ну і помітили світло фар легкового автомобіля, який не вмикнув показчик повороту і продовжив рух. Вони почали переслідування легкового автомобіля, яким виявився автомобіль ВАЗ - 2101, д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, який продовжував рух вулицею села і на їх вимогу про зупинення, яка подавалася звуковими сигналами та проблисковими маячками, не реагував і не зупинявся. Поїхавши до якогось домоволодіння, автомобіль ВАЗ зупинився і водій вийшов з-за керма і пішов у напрямку двору, а він з напарником швидко попрямував за ним і зупинив громадянина, це був, як з'ясувалося, ОСОБА_3 На той час, як вказав даний свідок, інших осіб біля подвір'я, окрім апелянта, не було. На запитання ОСОБА_3 заперечував, що він керував автомобілем ВАЗ-2101. Для встановлення факту сп'яніння вони прослідували на автодорогу Київ-Харків, де були зупинені двоє свідків, в присутності яких ОСОБА_3 було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння, однак останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, що було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозапис камери патрульного поліцейського.

Тобто показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються в повному обсязі з даними протоколу, відомостями, отриманими в ході перегляду відеозаписів як з реєстратора патрульного автомобіля, так і з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13.06.2017, не суперечать встановленим часу, даті та місцю вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім цього, показання цього свідка і в частині відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, також узгоджуються з письмовими поясненнями громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_10, які підтвердили у своїх письмових поясненнях обставини відмови ОСОБА_3 від проходження відповідного огляду на стан сп'яніння і підстав не довіряти наданим поясненням у апеляційного суду відсутні.

Суд апеляційної інстанції також враховує показання свідка ОСОБА_5, який надав пояснення в суді першої інстанції, що ввечері 13.06.2017 на прохання відпочиваючих в сімї ОСОБА_7, він декілька разів з дозволу ОСОБА_3 їздив в центр с. Красногорівка на автомобілі ВАЗ-2101 за продуктами, і перед приїздом працівників поліції, поставив даний автомобіль біля двору сім'ї ОСОБА_14 і пішов через двір у своїх справах. Пізніше він поїхав додому, що зайняло у нього приблизно 20 хвилин. Також пояснив, що приїзду працівників поліції не бачив.

Однак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді першої інстанції, щодо визнання показань свідка ОСОБА_15 непереконливими і нестабільними, оскільки цей свідок в суді першої інстанції неодноразово змінював показання. А з показань свідка ОСОБА_13 та відомостей, отриманих в ході перегляду відеозаписів, де вбачається силует саме ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ-2101 13.06.2017 о 00 год. 8 хв.

Крім того, фактично показання надані свідком ОСОБА_13 повністю співпадають з показаннями ОСОБА_3 і запрошеного ним свідка ОСОБА_16, в частині часу, дати та місця вчиненого правопорушення. І сам ОСОБА_3 на заперечує того, що був на місці і у час вчинення адміністративного правопорушення та спілкувався з працівниками поліції.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо критичного відношення до показань свідків сторони ОСОБА_3, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, оскільки вони не змогли надати точну відповідь, коли та за яких обставин останній раз ввечері 13.06.2017 на автомобілі ВАЗ-2101 їздив їхній знайомий ОСОБА_5 та куди він саме пішов безпосередньо перед приїздом працівників поліції. А показання свідка ОСОБА_6 про те, що протокол відносно ОСОБА_3 13.06.2017 працівниками поліції не складався спростовується даними, отриманими в ході перегляду відеозаписів як з реєстратора патрульного автомобіля, так і з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13.06.2017.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп'яніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп'яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров'я та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров'я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп'яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентується обов'язковість проведення огляду на стан сп'яніння лише у закладі охорони здоров'я.

Інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_13 після зупинки транспортного засобу ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 мав право, за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп'яніння та обґрунтованості встановлення даних про керування ОСОБА_3 вказаним вище транспортним засобом, запропонувати апелянту пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, зокрема, за допомогою пристрою алкотестер, однак, в присутності свідків, ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду на стан сп'яніння.

Через це, доводи апелянта, що працівник поліції на його вимогу не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, є безпідставними, оскільки, як вбачається з відеозапису ОСОБА_3 такої вимоги перед працівниками поліції не ставив.

Таким чином, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, , а саме у тому, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп'яніння.

З огляду на викладені вище докази, які є взаємоузгодженими між собою і доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених суддею суду першої інстанції, доводи ОСОБА_3 про невинуватість, є необґрунтованими.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено відповідно до загальних правил, визначених ст. 33 КУпАП, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З огляду на викладене вище, безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення вчинене 13.06.2017, а постанови судді винесена 7.09.2017.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 7 вересня 2017 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.М. Корсун