ун. № 759/2051/18
пр. № 3/759/1341/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в ТОВ "Бізнес Арт" комерційним директором, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 04.02.2018 року о 03 год. 40 хв., рухаючись по вул. Бетховена 4 в м. Києві, керував автомобілем "ВАЗ 2103", державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкіряного покрову, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння, в установленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху.

В суді ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проходження огляду, проте зазначав, що автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не керував.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо його ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суддя критично ставиться до пояснень про невизнання ОСОБА_1 своєї вини, розцінює їх як позицію захисту.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1, який притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які у своїх письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, про що також підписались у протоколі про адміністративне правопорушення та даними відеозапису на CD диску з нагрудної камери працівинка поліції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами в межах санкції статті 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, тому з правопорушника належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 268, 277-2, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз'яснити ОСОБА_1, що в разі несплати штрафу в п'ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз'яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання в Державній автомобільній інспекції іспитів для отримання права керування.

Постанова судді пред'являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання її законної сили.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя: Л.Г. Косик