Справа №584/395/18
Провадження №3/584/136/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 травня 2018 року м. Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Крєпкий С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ОСОБА_1 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, мешканця ОСОБА_1, 26/105 в м.Путивль Сумської області,

за ст.183-1 КУпАП,

встановив:

23.03.2018 державним виконавцем Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-1 КУпАП, в якому зазначено про те, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання своєї дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 26900 грн. 00 коп., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 01.03.2018 по виконавчому провадженню АСВП №51003702.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

З пояснень ОСОБА_2 доданих до матеріалів справи вбачається, що він вину визнає, але аліменти не платив з поважної причини, оскільки не працював (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому ст.8 цього Кодексу визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Зазначені вище положення кореспондуються з правовими приписами ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надано офіційного тлумачення цього положення та наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості субєктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта.

Як розяснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають гуртуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 183-1 Законом від 07.12.2017 № 2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який в цій частині набрав законної сили 06.02.2018.

Тобто, саме з цього часу встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Водночас зворотної дії в часі цей закон не має, тобто поширюється тільки на відносини, які виникли після набуття ним чинності.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2, вона складається з заборгованості за виплатами за період з червня 2014 року по лютий 2018 року.

Ураховуючи наведені положення закону та те, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 виникла до 06.02.2018, є підстави для висновку про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.58 Конституції України, ст.8, п.1 ст.247 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І.Крєпкий