Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2141/18 Головуючий у 1-й інст. Костенко С. М.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА
13 липня 2018 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: правопорушника ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника потерпілого адвоката ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 06 березня 2018 року за ст.124 КУпАП щодо
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, -
Постановою Богунського районого суду м. Житомира від 06 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_8 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
В постанові зазначено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення 18 лютого 2018 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 на перехресті з вул. Сосновою, за відсутності знаків пріоритету не вважав, що перебуває на другорядній дорозі та не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по вул. Сосновій, скоївши зіткнення з вказаним автомобілем.
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати зазначену постанову суду і постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. В поновлення строку на оскарження стверджує, що під час проголошення постанови участі в судовому засіданні не приймав. вступну та її резолютивну частину оскаржуваної постанови не отримував. Поштою копії постанови не отримував. Отримав копію постанови суду від 06.03.2018 року лише 23.04.2018 року.
В обгрунтування апеляційної скарги стверджує, що обставини викладені в постанові суду не відповідають дійсності, оскільки відповідно до схеми місця ДТП від 18.02.2018 року водій ОСОБА_2 рухався по вул. Санаторній в напрямку вул. Соснової, а не по вул. Барашівській. Водій ОСОБА_9 рухався по вул. Сосновій в напрямку вул. Короленка. Крім того, місцем ДТП є перехрестя вулиць Санаторної та Соснової, що підтверджується підписами водіїв на схемі місця ДТП. Суд першої інстанції, мотивуючи свою позицію зазначив, що ділянка дороги якою рухався автомобіль «Деу» - вул. Соснова у напрямку центру міста обмежена швидкісним режимом у 40 км. на год., а водій цього автомобіля значно перевищував допустиму швидкість. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення водієм автомобіля «Деу» швидкісного режиму на даній ділянці дороги в момент ДТП. Суд, мотивуючи своє рішення, допустив припущення про порушення швидкісного режиму водієм автомобіля «Деу». Відповідно до пояснень водія ОСОБА_2, останній, під'їжджаючи до перехрестя, призупинився для здійснення повороту ліворуч, так як поворот закритий і візуально не можливо було переконатися в безпечності виконання маневру. Невиконання вимог пункту 12.3. ПДР України водієм ОСОБА_2 призвело до настання ДТП, так як усвідомлюючи складність виконання маневру і можливу небезпеку для себе та інших учасників руху, він мав об'єктивну можливість зупинити повністю транспортний засіб і не допустити зіткнення автомобілів. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі з фототаблиць доданих до матеріалів справи, проїжджа частина дороги перебувала в мокрому стані. Дорожнє покриття частково знаходилось під шаром снігу. Знаки пріоритету нa даній ділянці дороги відсутні. Дорожня горизонтальна розмітка проїжджої частини була відсутня. Тому, в даних дорожніх умовах водій ОСОБА_2 мав діяти у відповідно до вимог пункту 16.15 ПДР України і повинен був вважати, що знаходиться на другорядній дорозі. Проте, невиконання цих вимог і призвело до ДТП.
В поданих запереченнях ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Стверджує, що посилання скаржника, що водій автомобіля ОСОБА_1 мав надати перевагу в русі водію автомобіля Деу є надуманим та нічим не підтвердженим. ОСОБА_6 у апеляційній скарзі невірно вказує на те, що суд першої інстанції мотивуючи свою позицію зазначив, що ділянка дороги вул.. Соснової у напрямку центра міста обмежена швидкісним режимом 40 км/год., а водій автомобіля Деу значно перевищував вказану швидкість і це ніким не оспорюється. У скарзі ОСОБА_6 посилаючись на його ОСОБА_2 письмові покази підтверджує факт надання ОСОБА_2 переваги в русі транспортним засобом, що рухались зліва, тобто виконання ним, ОСОБА_10, вимог п.16.15 ПДР України. Доводи апелянта ОСОБА_6 щодо невиконання ним, ОСОБА_10 вимог п.12.3 ПДР України, є надуманими та нічим не підтвердженими. Твердження апелянта, що ним, ОСОБА_2 порушено вимоги п.16.15 ПДР є необгрунтованими, оскільки ДТП сталась у світлу пору доби, опади були відсутні, інших несприятливих явищ не відбулося, проїздна частина снігом вкрита не була. Із фотознімків, зроблених після ДТП, встановлено що наявність дорожнього покриття асфальту, який дійсно перебував у мокрому стані. Під час судового розгляду в суді першої інстанції було досліджено всі докази, зокрема постанова про закриття кримінального провадження, схему до протоколу про адміністративне правопорушення, фотознімки з місця ДТП та фото таблиця до протоколу огляду місця ДТП, що підтверджують обєктивні обставини ДТП. Судом першої інстанції надано належну правову оцінку, що водії вказаної ДТП мали керуватися вимогами п.16.12. ПДР України, а не п.16.15 цих Правил, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а також те, що водій автомобіля Деу ОСОБА_6 проігнорував вимоги п.16.12. ПДР України, а саме не надав перевагу в русі автомобілю ОСОБА_1, який знаходився праворуч, яким керував він, ОСОБА_2 і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_5 підтримав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, додатково пояснивши, що факт того, що в подальшому після вказаної ДТП працівниками КП «Електронних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» було встановлено на вказаному перехресті з виїзду з вул. Санаторної на вул. Соснову знак «Дати дорогу», додатково свідчить про те, що водій ОСОБА_2 в даному випадку повинен був діяти в умовах п. 16.15 ПДР України та вважати, що знаходиться на другорядній дорозі. На це також вказує і інформація з паспортів вул. Санаторної та Соснової , з яких вбачається, що вул. Санаторна значно вужча за вул. Соснову і тільки в місці виїзду на перехресті має таку ж ширину, як і вул. Соснова.
ОСОБА_2 та його захисники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечили проти апеляційної скарги, підтримавши у повному обсязі висновки суду першої інстанції та письмові заперечення, надані апеляційному суду . Захисник ОСОБА_4 додатково пояснив, що заперечує проти врахування наданих представником потерпілого паспортів вулиць та довідки КП «Електронних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло», оскільки всі дані були відомі на час ДТП, зафіксовані в схемі ДТП , а встановлення знаку «Дати дорогу» після ДТП не може бути враховано судом при розгляді даної справи. Тому просили апеляційну скаргу відхилити.
Також захисник ОСОБА_3 просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 у звязку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП із врахуванням висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному Суді України .
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, дослідивши докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення та надані сторонами в ході судового розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне строк на оскарження постанови суду першої інстанції потерпілому поновити, постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі положень ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, ОСОБА_6 участі в розгляді справи не приймав, копія оскаржуваної постанови йому не направлялась. Копію постанови місцевого суду від 06.03.2018 року отримав його представник адвокат ОСОБА_5 18.04.2018 року в суді першої інстанції, що підтверджується його заявою про видачу копії оскаржуваної постанови суду, наявною в матеріалах справи (а.с.25). Апеляційну скаргу на постанову місцевого суду від щодо ОСОБА_2 подано 23.04.2018 року. Таким чином строки на оскарження постанови суду потерпілим пропущено з поважних причин. Та підлягаю поновленню.
Що стосується суті доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд вважає їх такими, що знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки тощо.
Суд першої інстанції в повному обсязі вказаних вимог Закону не дотримався та ухвалюючи рішення без виклику в судове засідання та пояснень потерпілого в справі, дійшов до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.
Так ст.124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Суд першої інстанції на підставі постанови начальника відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СВ Житомирського ВП від 28.02.2018 року встановив, що подія ДТП відбулась на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг вул. Санаторної та вул. Соснової в м. Житомирі та дійшов висновку, що водії зазначеної події мали керуватися вимогами п.16.12. ПДР, а не п.16.15. цих Правил, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 18.02.2018 року за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2
Разом з тим, як вбачається зі схеми місця ДТП знаки пріоритету перед згаданим перехрестям, на якому сталась ДТП за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_2, відсутні.
При цьому, згідно п. 16.15. Правил Дорожнього руху України якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.
Так, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28.02.2018 року вбачається, що дії учасників ДТП знаходяться у прямому причинному звязку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками.
Згідно письмового пояснення ОСОБА_11 (а.с.3) вбачається, що він рухався на автомобілі Ланос по вул. Короленко в м.Житомир і на Т-подібному перехресті виїхав автомобіль ОСОБА_1 і внаслідок цього відбулося зіткнення. З письмових пояснень ОСОБА_2, вбачається, що останній рухався по вул. Санаторній в м.Житомирі, і, підїжджаючи до перехрестя з вул. Короленка (Сосновою) призупинився для повороту ліворуч, оскільки поворот закритий і візуально неможливо переконатися у безпечному виконанні маневру, і почав виїжджати на перехрестя, де і трапилось ДТП.
Згідно схеми ДТП ширина вулиць Санаторної та Соснової в місці перехрестя складає відповідно 7,20 м. та 8 м., дорожнє покриття однакове, мокре , розмітка відсутня. Зазначене також підтверджується фотографіями з місця ДТП, наданими ОСОБА_2 в суд першої інстанції, на яких також вбачається, що виїзд з вул.Санаторної на вул. Соснову здійснюється під кутом, як зазначено представником потерпілого, та не заперечувалося стороною захисту, - 145 градусів.
При цьому згідно наданих в апеляційному суді представником потерпілого копій паспортів вулиць Санаторної та Соснової вбачається, що вул. Соснова по всьому напрямку руху має ширину проїзної частини 8,20 м., а вул. Санаторна в свою чергу має ширину проїзної частини 5 метрів, і тільки в місці виїзду на вул. Соснову, де і сталося ДТП та здійснювалися заміри при складанні схеми, має ширину згідно даної схеми 8 м.
Аналізуючи вказані пояснення учасників ДТП та наведені письмові докази, апеляційний суд вважає, що в даній дорожній обстановці, враховуючи відсутність знаків пріоритету, обмеженої видимості для водія ОСОБА_2 при виїзді на вул. Соснову та необхідності здійснювати маневр повороту ліворуч, навіть за умови того, що обидві вулиці є рівнозначними за своїм статусом та покриттям дороги, водій ОСОБА_2 не мав можливості однозначно визначити те, що дані дороги є рівнозначними та саме йому водії, що рухаються по вул. Сосновій, повинні давати перевагу в русі, та в свою чергу мав діяти у відповідності до п. 16.15 ПДР України, а не п. 16.12 ПДР, та мав надати водієві ОСОБА_6 перевагу в русі.
Зазначене також фактично підтверджується і тим, що в подальшому після даної дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до довідки від 25.06.2018 року КП «Електронних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» на вул. Санаторній на перехресті з вул. Сосновою було встановлено знак «Дати дорогу», хоча такого знаку на момент ДТП в даному місці не було.
Висновки суду першої інстанції про те, що водії повинні були керуватися положеннями п. 16.12. ПДР, а не п. 16.15, як зазначено в протоколі, є помилковими та такими, що не відповідають встановленим обставинам ДТП.
Крім того, встановлюючи відсутність в діях ОСОБА_2 порушень ПДР, зазначених в протоколі, суд першої інстанції безпідставно, без наявності на розгляді суду в даному провадженні відповідного протоколу про порушення водієм ОСОБА_6 ПДР України, вийшовши за межі судового розгляду, встановив, що водій ОСОБА_6 проігнорував вимог п. 16.12. ПДР та не надав перевагу в русі автомобілю водія ОСОБА_2
Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про те, що 18 лютого 2018 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті з вул. Сосновою, за відсутності знаків пріоритету не вважав, що перебуває на другорядній дорозі та не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керування ОСОБА_6, який рухався по вул. Сосновій, чим порушив вимоги п. 16.15 ПДР України, скоївши зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Посилання ОСОБА_2 та його захисників на те, що рухаючись по вул. Барашівській, на якій наявний знак «Головна дорога» та виїжджаючи на перехрестя з вул. Сосновою, він не знав, що рухається по вул. Санаторній та вважав, що продовжує перебувати на головній дорозі, тому мав перевагу в русі, спростовуються наведеними вище обставинами, а також його письмовими поясненнями в частині того, що поворот на перехресті для нього був закритий і візуально неможливо було переконатися в безпечності маневру, у звязку з чим він призупинився перед початком виїзду на перехрестя.
Посилання сторони захисту на те, що у відповідності до пункту 16.15. ПДР учасники руху повинні діяти тільки при несприятливих умовах освітлення та погодних умовах, чого не було в даному випадку, є безпідставними, оскілки за відсутності знаків пріоритету та відсутності у водія можливості в даному випадку за станом дорожнього покриття однозначно визначити пріоритет в русі при проїзді даного перехрестя, у водія ОСОБА_2 були всі підстави діяти саме у відповідності до п. 16.15 ПДР , а не розраховувати, що водій ОСОБА_6 повинен та буде діяти у відповідності до п. 16.12 даних Правил.
На підставі наведеного постанова суду першої інстанції, якою встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, підлягає скасуванню.
Однак, встановивши наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та скасовуючи наведену вище постанову суду, апеляційний суд у відповідності до положень ч.5 ст. 38 КУпАП , враховуючи те, що з часу закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 286 КК України відповідно до постанови від 28.02.2018 року спливли строки накладання адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження щодо нього на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294, п.7 ст.247 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_6 строк на оскарження постанови Богунського районого суду м. Житомира від 06 березня 2018 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Постанову Богунського районого суду м. Житомира від 06 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ст.124 КУпАП скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: