АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2209/18Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 33/789/134/18 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тією ж постановою справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КупАП закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_2 21 січня 2018 року, приблизно о 05 год. 50 хв., керував автомобілем "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1, проспектом Злуки у м. Тернополі, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Окрім цього, 06 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 066943 у якому зафіксовано, що він 21 січня 2018 року о 05 год. 50 хв., керуючи автомобілем "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1, проспектом Злуки у м. Тернополі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на перешкоду у виді бетонного підмурівка рекламного щита, внаслідок чого його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 ПДР за що ст. 124 КупАП передбачена адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає дану постанову в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП незаконною, необгрунтованою, а тому просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КупАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі вказує, що він являється громадянином Узбекистану і через це в достатній мірі не володіє українською мовою. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст. 268 КупАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Цих вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано, чим порушено право на захист.

Також, стверджує, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 278 КупАП та залишена поза увагою невідповідність протоколу вимогам закону з огляду на істотні порушення його процесуальних прав, допущені під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, ч.1 ст.256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, окрім іншого: прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно до ч.2 ст.266 КУпАП та п.6 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) у присутності двох свідків.

Однак, працівники поліції не дотрималися вказаних вимог закону, так як на місці зупинки взагалі не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, а відразу доправили його на такий огляд в заклад охорони здоров'я.

Окрім того, як убачається із протоколу серії БД №066942 від 06 лютого 2018 року у ньому взагалі не вписані свідки.

На переконання апелянта, при розгляді справи, суд першої інстанції не дотримався даних вимог закону і прийняв рішення, яке не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зокрема, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові посилається на джерела наявних доказів, не розкриваючи фактичних даних, які в них зафіксовані. Тобто, жодному з доказів суд не дає будь-якої оцінки.

З огляду на це, вважає, що суд при розгляді даної справи допустив неповноту з'ясування обставин, що істотно вплинуло на правильність прийнятого рішення.

За таких обставин, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з чим оскаржувана постанова суду в цій частині просить скасувати, а провадження за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв'язку з тим, що цей строк пропущено з поважних причин, оскільки він не був належно повідомлений судом про місце та час розгляду справи і не був присутній в судовому засіданні, а тому не міг знати про винесене судове рішення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який просить задовольнити його апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Аналізуючи доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що він пропущений з поважних причин, оскільки строк на оскарження постанови був пропущений з поважних причин. Так, з матеріалів справи та доданих до апеляційної скарги слідує, що 05 березня 2018 року він в судовому засіданні не був присутній, копія оскаржуваної постанови була надіслана йому 22 березня 2018 року, а отримав він її лише 27 березня 2018 року і уже 30 березня 2018 року подав апеляційну скаргу.

Щодо інших доводій апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

У розумінні положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Відповідно до п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року (далі за текстом - Інструкція №1376), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його. У разі, якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід'ємна складова права на захист (параграф 3 ст.6 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що працівниками поліції, якими було складено протокол відносно ОСОБА_2, та інші процесуальні документи у справі про адміністративне правопорушення істотно порушено та обмежено його процесуальні права, в тому числі право на захист. Зокрема, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не було належним чином роз'яснено його права та обов'язки, в тому числі гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбачені ст.268 КупАП.

Крім того, протокол серії БД №066942 щодо ОСОБА_2 був складений працівниками поліції 06 лютого 2018 року після закриття кримінального провадження відносно нього за фактом подій, що мали місце 21 січня 2018 року, тобто у працівників поліції було достатньо часу для надання ОСОБА_2 перекладача та захисника.

За змістом ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, судом першої інстанції зазначені вимоги не дотримані та залишена поза увагою невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону з огляду на істотні порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допущені під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

За викладених обставин постанова суду першої інстанції, яка містить передчасний висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення апеляційним судом.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Зазначене порушення права на захист, яке виразилося у відсутності перекладача для ОСОБА_2 під час оформлення поліцейськими протоколу, не узгоджуються зі змістом вимог ст.256 та ч. 1 ст.257 КУпАП, відповідно до яких питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутності перекладача є грубим порушенням вимог Інструкції №1376 та права на захист особи у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 05 березня 2018 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський