Справа № 525/580/18
Провадження №3/525/186/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2018 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов з Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (як вказано у протоколі)

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України, зареєстрованого на проживання

в сел. Гоголеве, вул. Затишна, 4 Великобагачанського району

Полтавської області (як встановлено судом), фактично

проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

кв.43 (зі слів), відомості про місце роботи судом встановити не

вдалося, ідентифікаційний номер суду невідомий, до

адміністративної відповідальності на протязі року не

притягувався (як вказано у протоколі)

в с т а н о в и в:

14 квітня 2018 року о 01 год. 10 хв. на автодорозі Меліоративне - с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки Мерседес-Спринтер, д.н.з ВІ 0801 ВР, що належить ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня», що підтверджується висновком №30 від 14.04.2018 року, тобто, водій ОСОБА_1 порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав повністю і суду пояснив, що він працював водієм на автомобілі Мерседес-Спринтер, д.н.з ВІ 0801 ВР, що належить ОСОБА_2 13.04.2018 року він перебував у відрядженні в с. Піщанка і у вечірній час у нього почав сильно боліти зуб, зявився флюс та сильний зубний біль. Він придбав та випив темпалгін та поклав на хворий зуб вату, промочену зубними краплями для зняття зубного болю і вночі вирішив поїхати в лікарню м. Новомосковська для отримання медичної допомоги. По дорозі його зупинили працівники поліції і звинуватили його в тому, що нібито він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, при цьому, він на місці відмовився дихати в алкотестер, оскільки муштук вже був відкритий і він запідозрив, що хтось з невідомих йому осіб в нього міг дихати. Потім працівники поліції доставили його в приймальне відділення Новомосковської лікарні, де йому також запропонували дихати в алкотестер, однак при ньому муштук не відкривали, вже дали йому дихати у відкритий муштук, тому він відмовився туди дихати. Потім лікар та працівники поліції хотіли оформити відмову від проходження медичного огляду, після чого він дихав декілька раз, однак лікар звинуватив його в тому, що нібито він «неправильно» дихає в прилад, після чого викликали двох понятих. Вказав, що в той вечір та ніч він спиртного не вживав, допускає, що з його ротової порожнини міг відчуватися запах зубних крапель, оскільки в нього сильно болів зуб. Також посилався на те, що від сильного болю він міг ходити швидко, оскільки як виразився «місця собі не знаходив» і погано розмовляв, так як був флюс і це заважало йому нормально розмовляти. Також вказав, що будучи в медичному закладі, він хотів здати кров, однак працівники поліції йому сказали, що для цього треба їхати в обласний центр м. Дніпропетровськ. Вважає, що він не вчиняв правопорушення, про яке вказано в протоколі, який був складений відносно нього 14.04.2018 року поліцейським СРПП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3

Не дивлячись на повне невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

-відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.04.2018 року серія БД №450216, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та вказано, що 14 квітня 2018 року о 01 год. 10 хв. на автодорозі Меліоративне - с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки Мерседес-Спринтер, д.н.з ВІ 0801 ВР, що належить ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння; огляд на стан спяніння проводився у КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня», що підтверджується висновком №30 від 14.04.2018 року (а.с.1);

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №30 від 14.04.2018 року, які вказують на те, що у ОСОБА_1 станом на дату медичного освідування 02 год. 30 хв. 14.04.2018 року, виявлено стан алкогольного спяніння в результаті вживання алкоголю; також вбачається, що даний висновок підписаний уповноваженим лікарем КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня» (а.с.2);

-повним Актом щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №30 від 14.04.2018 року, з якого вбачається, що з його ротової порожнини на час медичного огляду (2 год. 30 хв.14.04.2018 року) відчувається виражений запах алкоголю і після обстеження на приладі Алкотестер, станом на час 02 год. 50 хв. встановлено результат обстеження 2,23 %; також вбачається, що від надання біологічних зразків для дослідження ОСОБА_1 відмовився (а.с.32);

-письмовими поясненнями громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 14.04.2018 року, які по суті в своїх поясненнях вказали, що 14.04.2018 року їх було запрошено у якості свідків працівниками поліції, де в їх присутності гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного спяніння, коли йому це пропонували працівники поліції. Також у їх присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.а.с.3,4);

-рапортом СРПП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.04.2018 року, з якого вбачається, що 14 квітня 2018 року о 01 год. 10 хв. на автодорозі Меліоративне - с. Піщанка Новомосковського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки Мерседес д.н.з ВІ 0801 ВР, що належить ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння; огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку у КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня», що підтверджується висновком №30 від 14.04.2018 року (а.с.7).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Пункт 2.9 ПДР України забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, аналіз положень п.2.5 та п.2.9 Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозвязку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 14.04.2018 року о 01 год. 10 хв. на автодорозі Меліоратине-с. Піщанка Дніпропетровської області з участю водія ОСОБА_1, відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку поліцейський СРПП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3О.) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння водія запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння як на пристрої алкотестер, так і у медичному закладі у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами та вбачається зі змісту письмових пояснень громадян).

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння.

В сукупності досліджених доказів у справі, суд не може погодитися з посиланнями особи, яка притягується до відповідальності про те, що протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП складений безпідставно, оскільки дані, що викладені у протоколі стосуються вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (саме щодо порушення п.2.9 Правил дорожнього руху України) і стосується саме правопорушення у сфері транспорту, а обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового розгляду вказаного адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1

В сукупності досліджених доказів у справі, а також з урахуванням вищевикладених обставин, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо обставин події, яка мала місце 14.04.2018 року, суд повинен оцінити як спосіб захисту і намагання у такий спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Також, суд критично відноситься до показань особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що запах спиртного з його ротової порожнини міг походити від зубних крапель, оскільки зі змісту повного тексту протоколу медичного освідування №30 від 14.04.2018 року вбачається, що в ході медичного обстеження в КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня» у ОСОБА_1 з ротової порожнини відчувався виражений запах саме алкоголю (а не будь-якого лікарського препарату) (п.17 Акту медичного огляду); також, ОСОБА_1 в ході огляду не повідомляв лікаря про наявність у нього зубного болю чи флюсу на момент медичного огляду і наявність флюсу лікарем самостійно також не виявлялася (ці відомості у протоколі медичного огляду не зазначені), при цьому, в п.10 цього Акту медичного огляду вказано, що скарг на самопочуття ОСОБА_1 не висловлював та відмовлявся від проходження медичного огляду (а.с.32). Відповідно, надана суду довідка №50/18 КУ «Полтавський обласний центр стоматології» на імя ОСОБА_1 про відвідування ним лікаря-стоматолога 21.04.2018 року та встановлення відповідного діагнозу, сама по собі не спростовує обставин виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного спяніння станом на 01 год.10 хв. 14 квітня 2018 року за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №450216 від 14.04.2018 року.

Також, суд не може прийняти доводи ОСОБА_1 про те, що він мав намір здати кров для аналізу під час медичного огляду в КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня», оскільки в п.22 вищевказаного Акту зазначено, що він відмовився від здійснення забору біологічного матеріалу (а.с.32). Голослівними суд вважає і доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що нібито працівники поліції на місці зупинення транспортного засобу та медичні працівники в приміщенні КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня» під час медичного огляду надавали йому для дихання відкриті муштуки (тобто проводили відповідну процедуру з порушення її порядку), оскільки ці посилання ОСОБА_1 не підтверджені будь-якими належними доказами.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері транспорту, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1, вбачаються обставини для притягнення вищевказаної особи до адміністративної відповідальності. При цьому є необхідним врахувати, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення повинен застосовувати до особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 352 грн.40 коп. належить стягнути з ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець