КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1302/2018 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Отвіновський П.Л.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Слободян В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Слободян В.В., в інтересах ОСОБА_4, на постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: м. Київ, пр-т. АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягненні у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як зазначено у постанові, 23 липня 2018 року о 13 год. 55 хв., ОСОБА_4, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, керував автомобілем НОМЕР_1 на 78 кілометрі 800 метрів а/д Київ-Одеса.

Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_4 відмовився в присутності свідків. Чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Слободян В.В., в інтересах ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що обставини, які мали значення для справи, було з'ясовано не у повній мірі, обставини, які суд вважав встановленими не було доведено, в результаті чого висновки суду не відповідали дійсним обставинам справи, рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що працівники патрульної поліції безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4, жодної із визначених ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію» підстав для зупинення транспортного засобу у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано. Таким чином, працівниками патрульної поліції було порушено щодо ОСОБА_4 встановлене ст. 33 Конституції України право на вільне пересування територією України.

На відеозаписі, наданому патрульною поліцією, ОСОБА_4 не визнає факт того, що він керував автомобілем в стані сп'яніння та не відмовляється від проходження відповідного огляду у закладі охорони здоров'я, а лише повторює за поліцейським та підтверджує його слова, що може свідчити про заявлений ОСОБА_4 психологічний тиск на нього з боку поліцейських.

Також, на наданому відеозаписі у ОСОБА_4 відсутні будь-які ознаки наркотичного оп'яніння, із передбачених п.п. 3, 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015р., на які посилається патрульна поліція.

Більш того, після складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_4 від керування транспортним засобом, та дозволили йому далі їхати за кермом, що свідчить про те, що працівники патрульної поліції розуміли, що водій є абсолютно тверезим і не створюватиме небезпеки на дорозі.

Крім того, судом першої інстанції не було задоволено клопотання захисника про виклик свідків, що є порушенням норм процесуального права, оскільки, за результатом розгляду клопотання суд мав постановити відповідну ухвалу про його задоволення, або відмову у задоволенні клопотання.

В результаті допущення вказаного порушення норм процесуального права суд не міг у повному обсязі дослідити обставини, що мали значення для справи і висновки суду не відповідали дійсним обставинам.

Суд першої інстанції також не врахував факт того, що для перевірки на перебування водія у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння працівниками патрульної поліції було запропоновано ОСОБА_4 проїхали до лікарні «Соціотерапія», що знаходиться у м. Києві на проспекті Визволителів, 6, і дорога від місця зупинки автомобіля (78 км.+800 м. автомобільної дороги Київ - Одеса у напрямку м. Одеса) зайняла б щонайменше півтори години в одну сторону. Тобто, враховуючи вже витрачений час на зупинку транспортного перевірку документів водія, спілкування із працівниками патрульної поліції, можливу чергу у лікарні вимога п.9 розділу II Інструкції 1452/735 від 09.11.2015 р., про проведення огляду водія у закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, не була б дотримана, в результаті чого і висновок щодо результату такого медичного огляду вважався би не дійсним на підставі п.22 розділу ІІІ Інструкції.

Суд першої інстанції також не звернув своєї уваги на те, що всупереч вимогам п. 12 розділу II Інструкції 1452/735 від 09.11.2015р., працівниками патрульної поліції не було надано ОСОБА_4 направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому він був просто позбавлений можливості пройти такий огляд у будь-якому іншому найближчому закладі охорони здоров'я.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Слободян В.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_4 та у якому ним особисто зазначено, що він вживав наркотичні речовини та відмовляється їхати в лікарню для проходження медичного огляду, письмовими поясненнями свідків, та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_4 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у присутності свідків.

Доводи апеляційної скарги адвоката Слободян В.В., в інтересах ОСОБА_4, про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю події і складу правопорушення, є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Так, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що працівниками патрульної поліції не було надано ОСОБА_4 направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки таке направлення складається у разі погодження особи пройти медичний огляд, а ОСОБА_4 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження такого огляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_4 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Слободян В.В., в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський