Справа № 466/2100/18 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 33/811/7/18 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі :

Головуючого судді Михалюка В.О.,

за участю правопорушника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 13 червня 2018 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України, працюючого лікарем стоматологом

у ЦРЛ м. Жовква, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави (двадцять тисяч чотириста гривень ) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15 березня 2018 року о 21.00 год. у АДРЕСА_1 вживав алкоголь після скоєння дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.10 «Є» ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

На дану постанову судді Гринишин Р.З. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом однобічно розглянуто справу та невірно прийнято рішення, не досліджено докази по справі, не викликано працівників поліції, не взято до уваги відео з камер спостереження на якому зафіксовано час паркування, відсутність зіткнення. Зазначає, що місцевим судом всупереч вимогам закону прийнято рішення у його відсутності, хоча він особисто бажав бути присутнім в судовому засідання та давати пояснення, крім того, його захисником була подана заява про відкладення розгляду на інший день. оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні.

Просить дану постанову судді скасувати та провадження у справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та рішення суду суддею суду першої інстанції дана вимога Закону виконана не в повному обсязі, допущено неповноту судового розгляду справи, внаслідок чого винесено постанову, яка не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

І як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15 березня 2018 року ОСОБА_1 поставлено в вину порушення вимог п.2.10 «Є» Правил дорожнього руху, тобто вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, і за порушення даних вимог він місцевим судом визнаний винним.

У мотивувальній частині постанови суддя зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП незважаючи на заперечення своєї вини, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №008559 від 15 березня 2018 року, письмовими поясненнями свідків, які містяться в матеріалах справи, оглянутим відеозаписом та іншими матеріалами справи, і на підставі цього суддя прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Однак, на думку апеляційного суду, такий висновок судді не може вважатися правильним, оскільки зроблений без належної оцінки доказів та грунтується на припущеннях.

Так, як вбачається. з матеріалів справи, зокрема із пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є однаковими за своїм змістом, що вони були присутні коли ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер».

Однак, відповідальність особи яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підлягає адміністративній відповідальності, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, а не ч.4 ст. 130 КУпАП, за якою постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 13 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину у скоєному заперечив та пояснив, що дійсно вживав алкоголь 15 березня 2018 року, проте після того, як поставив свій автомобіль «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 на стоянку.

Жодних інших доказів, які би підтверджували той факт, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, в матеріалах справи немає.

Відповідно ж до вимог КУпАП до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 цього ж Кодексу може бути притягнута лише особа, яка вживала алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно ж до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому данe постановe суду слід скасувати як необгрунтовану та незаконну, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, задоволивши тим самим його апеляційну скаргу.

Керуючись п. 1 ст. 247 та ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2018 року, щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Михалюк