АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/184/18 Головуючий І інстанції -
Справа № 638/3569/15-п Наумова С.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - Бездітко В.М.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення к вигляді штрафу в розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 36,54 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 звернувся з апеляційної скаргою, в якій ставить питання про скасування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_3 просить визнати причину пропуску строку на оскарження поважною та поновити строк на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року.

ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в призначене судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, про причини неявки в судове засідання апеляційний суд не повідомили (а.с. 137, 147).

Представник потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_7 в призначене судове засідання не з'явився, 10.04.2017 року подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 148).

В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи за відсутністю належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний встановлені підстави для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга ОСОБА_3 неодноразово була предметом розгляду в Апеляційному суді Харківської області, за результатом якого постановою апеляційного суду від 21.11.2017 року повернуто ОСОБА_3 апеляційну скаргу через відсутність конкретизованого клопотання про поновлення строку за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2015 року (а.с. 55).

Постановою апеляційного суду від 27.12.2017 року відмовлено ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду (а.с. 91-93).

Апеляційний суду дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску ОСОБА_3 строку апеляційного оскарження та зазначив, що підстав для поновлення пропущеного строку не вбачається.

Відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повторне звернення з апеляційною скаргою, клопотанням про поновлення пропущеного строку до суду апеляційної інстанції з підстав, які були предметом розгляду апеляційного суду нормами КУпАП не передбачено.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Васильєв проти України" (заява N 11370/02) від 21 червня 2007 року "повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру".

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 13.03.2018 року у справі «Кузнєцов та інші проти Росії», суд підкреслив, що поновлення строків на оскарження означає відступ від принципу res judicata. І тому особи, які оскаржують за межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом. Відповідно, ЄСПЛ визнає в цьому рішенні відносно випадків пана Беззубко та пана Трубіцина, що вказані заявники подали зави про поновлення строку на оскарження після спливу чотирьох місяців з дня визнання неприйнятними їх апеляційних скарг, а тому за таких обставин, такі заявника діяли без належної старанності та задоволення їх клопотання за таких умов означало б глумитися (sic!, «flouting») над принципом правової певності.

З цих підстав ЄСПЛ визнав скарги пана Беззубко та пана Трубіцина неприйнятними.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП прийняття апеляційної скарги ОСОБА_3 до розгляду не відповідало б ані діючим нормам національного законодавства, ані правовим позиціям викладеним в вищезазначених рішеннях Європейського суду з прав людини.

За таких обставин зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко