АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/619/18 Справа № 328/785/18 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. при секретарі Чорній Я.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №328/785/18 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 22 березня 2018 року в 00 год. 18 хв. в м. Умань по вулиці Тищика керував автомобілем Ford EDGE в стані алкогольного спяніння, що підтверджується даними приладу Drager 6810 , який показав результат тесту - 0,79 %, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати її, як незаконну ,та закрити провадження у справі у звязку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, посилаючись на те, що місцевим судом, незважаючи на наявність заяви про відкладення розгляду справи, розглянуто її у відсутність ОСОБА_3 та його захисника, чим порушено право на захист, також не допитано свідків по справі. Крім того, вказує, що поліцейським не дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП

Заслухавши думку ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок міськрайонного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 просив скасувати постанову місцевого суду, оскільки суд першої інстанції порушив його право на захист, розглянувши справу без нього та його захисника, та закрити провадження на підставі ст. 38 КУпАП - у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 385684 від 22.03.2018, відповідно до якого ОСОБА_3 22 березня 2018 року в 00 год. 18 хв. в м. Умань по вулиці Тищика керував автомобілем Ford EDGE в стані алкогольного спяніння, що підтверджується даними приладу Drager 6810 , який показав результат тесту - 0,79 %, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України(а.с. 3);

- актом огляду на стан спяніння, відповідно до якого ОСОБА_3 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пройшов огляд на стан спяніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 тест якого - 0,79 ‰ (а.с. 4);

- позитивними результатами тестування на алкоголь приладом Drager Alcotest 6810 від 22.03.2018 - 0,79 ‰ (а.с. 4а);

- поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 22.03.2018 (а.с. 5,6), відповідно до яких, в їх присутності ОСОБА_3 погодився на проходження огляду на стан спяніння на приладі Drager Alcotest 6810, результат тесту показав 0,79 ‰ .

Крім того, в акті огляду на стан спяніння сам ОСОБА_3 власноручно зазначив про те, що згоден з тестом приладу Drager Alcotest 6810.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Також, апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом, незважаючи на наявність заяви про відкладення розгляду справи, розглянуто справу у відсутність ОСОБА_3 та його захисника є безпідставними, оскільки місцевим судом слухання справи призначалося на 08.00 годину 05.06.2018, та відкладено на 12.15 годину 21.06.2018 у звязку з поданням заяви про відкладення розгулу справи та надання можливості ознайомлення з матеріалами справи. Про слухання справи 21.06.2018 ОСОБА_3 був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 57), тому доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів про належне повідомлення про місце, день та час слухання справи ОСОБА_3 є необгрунтованими, та місцевим судом дотримано вимоги ст. 268 КУпАП.

Крім того, захисник ОСОБА_4 дійсно подавав заяву про відкладення розгляду справи з 21.06.2018 на іншу дату. Підставою для відкладення зазначив «зайнятість», однак на підтвердження цього, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду жодних належних та допустимих доказів не надано, що розцінюється апеляційним судом, як зловживання своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи та ухилення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності.

Вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_3 на захист, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 не брали участь у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки їх відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо ОСОБА_3, а судом першої інстанції вжито всіх заходів для унеможливлення порушення процесуальних прав ОСОБА_3, а також здійснено всі дії для розгляду справи в розумні строки та передбачені ст. 38 КУпАП.

Апеляційні вимоги щодо закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП не підлягають до задоволення, оскільки місцевим судом притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у строки, передбачені вказаною статтею, а апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовані повно та обєктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка