Справа 573/761/18
Номер провадження 3/573/286/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи відносно

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення серії БД №387728 та БД №388897 від 03 травня 2018 року вбачається, 02 травня 2018 року о 23 годині 53 хвилин у м. Білопілля по вул. Соборній Муха С. С. керував автомобілем ВАЗ 210934, д. н. ВМ2199ВЕ з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: поведінка не відповідала обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від продуття газоаналізатора «Драгер Алкотестер 6810», а також проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку у медичному закладі ухилився шляхом втечі у присутності свідків. Крім того, ОСОБА_1 у зазначений вище день та час не виконав вимогу працівника поліції, завчасно подану за допомогою сигнального диска з червоним сигналом, про зупинку та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Шкода рапід», н. з. 190950 на вул. Соборній, 82 у м. Білопілля Сумської області.

Постановою від 16 липня 2018 року адміністративні матеріали №573/761/18 (провадження №3/573/286/18) та №573/763/18 (провадження №3/573/287/18) відносно ОСОБА_1 обєднані в одне.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а ст. 122-2 КУпАП за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до вимог п. п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих правил та пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного та відмови від його проходження передбачено ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативно - правовими актами, а саме: Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015; Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Згідно з вимогами п. п. 1-6 р. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015, поліцейський проводить огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Аналогічні положення передбачені і в п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабміну №1103 від 17 грудня 2008 року та п. 4 р. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення (ст. 266 КУпАП).

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, послідовно проводиться в такий спосіб: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або у випадку незгоди водія з його результатами - лікарем закладів охорони здоровя, які затверджені управлінням охорони здоровя місцевих держаних адміністрацій. В інших закладах охорони здоровя проведення вказаного огляду заборонено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, суду пояснив, що 02 травня 2018 року близько опівночі на власному автомобілі ВАЗ 210934, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год по вул. Сумській від магазину «АТБ» та на перехресті повернув на вул. Соборну. Проїжджаючи повз відділення поліції, бачив службовий поліцейський автомобіль, який завжди там стоїть. Не побачивши сигнал про зупинку, продовжив рух прямо. Біля магазину «Ямал», звернув у двір та зупинився біля будинку №82. Через хвилину підїхали патрульні, які підійшли до автомобіля, не представившись відкрили двері, і у цей момент один із поліцейських вдарив його рукою і ногою та витягнув із машини. Злякавшись, він сказав патрульним, що за кермом автомобіля не був та на пропозицію останніх поїхав разом із ними на службовому автомобілі до відділення поліції. По приїзду запропонував поліцейським зайти у середину, після чого один із них сказав, щоб він не «рипався» та приснув чимось із балончика йому в обличчя, внаслідок чого він на деякий час втратив можливість бачити. У цей час він почув як один із поліцейських комусь став телефонувати з приводу понятих та, злякавшись неправомірних дій останніх, втік. Крім того ОСОБА_1 також відмітив, що працівники поліції не пропонували йому продути «Драгер» чи їхати до медичного закладу, а зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення свідки не були присутніми під час подій, які в ньому викладені.

Інспектор СРПП №1 Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2, будучи допитаним у судовому засіданні показав, що в ніч з 02 на 03 травня 2018 року разом із інспектором Марченком В. М. на службовому автомобілі «Шкода рапід» здійснювали патрулювання у м. Білопілля. На вул. Соборній біля багатоповерхового будинку №65 подав сигнал жезлом про зупинку водію автомобіля ВАЗ-210934, н. з. ВМ 2199ВЕ, який рухався у напрямку м. Ворожба, але останній не зупинився. У звязку з цим вони разом із напарником почали переслідувати зазначений транспортний засіб на службовому автомобілі з ввімкненими проблисковими маячками. Рухаючись по вул. Соборній у напрямку м. Ворожба, біля магазину «Ямал» автомобіль ВАЗ звернув у двір багатоповерхівки і зупинився. Він підійшов до водія вказаного транспортного засобу та попросив надати документи, на що останній відмовився, зазначивши, що автомобілем не керував. Під час спілкування, від водія відчувався різкий запах алкоголю. Згодом, вдалося встановити особу водія, ним виявився ОСОБА_1. Оскільки подія відбувалася в нічний час доби та людей на вулиці не було, з метою оформлення адміністративних матеріалів відносно останнього, виїхали на службовому автомобілі вулицю Соборну, де зупинилися неподалік районного відділу поліції та запросили в якості понятих водія, який рухався повз на своєму автомобілі та випадкового перехожого, щоб у їхній присутності запропонувати ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан спяніння. Побачивши понятих, останній втік.

Аналогічні покази надав у судовому засіданні інспектор СРПП №1 Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3

У судове засідання для дачі пояснень щодо фактичних обставин справи тричі викликалися зазначені у протоколі свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Однак, останні до суду не зявилися, без повідомлення причин.

Дослідивши долучені до матеріалів адміністративної справи пояснення вищевказаних свідків, суд відмічає, що їх зміст є повністю тотожними, що дає підстави вважати, що останні підписали складені інспектором Марченком В. М. пояснення від їх імені, не ознайомлюючись з ними. Крім того, зміст вказаних пояснень щодо втечі ОСОБА_1 у присутності свідків, після того як йому було запропоновано пройти освідування на стан спяніння, суперечить показам інспекторів поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні, відповідно до яких ОСОБА_1 втік, побачивши понятих. Враховуючи викладені обставини, суд визнає пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неналежними та недопустимими доказами у справі.

Досліджений у судовому засіданні запис з нагрудної відеокамери працівників поліції також не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на ньому не зафіксовано факт того, що інспектори поліції пропонували ОСОБА_1 у присутності свідків пройти освідування на стан спяніння та факт відмови останнього від виконання вказаної вимоги шляхом втечі, а лише зафіксовано пропозицію поліцейських, висловлену особі, яка притягується до адміністративного нагляду, проїхати до райвідділу поліції, проти чого останній не заперечував.

З огляду на викладене, наданий суду відеозапис не є належним та достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо невиконання ОСОБА_1 вимоги працівника поліції про зупинку суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Цей припис щонайменше передбачає, що водій бачить та/або чує адресовану йому вимогу працівника поліції про зупинку і має можливість зупинитися з дотриманням пунктів розділу 15 Правил дорожнього руху.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 122-2 КУпАП, є невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу. Для того, щоб визнати його установленим, необхідно встановити, що водій бачить та/або чує адресовану йому вимогу працівника поліції про зупинку і, маючи можливість зупинитися з дотриманням пунктів розділу 15 Правил дорожнього руху, продовжує рух.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що не бачив вимоги поліцейських про зупинку. Службовий автомобіль останніх як і зазвичай стояв біля райвідділу поліції, що не викликало підстав вважати про можливу вимогу поліцейських зупинитися.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора поліції також не можливо зробити беззаперечний висновок про те, що ОСОБА_1 умисно не виконав вимогу поліцейських про зупинку, оскільки на ньому не зафіксовано, що саме автомобіль під керуванням останнього, намагалися зупинити поліцейські. Вказаний відеозапис не містить інформації щодо марки автомобіля, який переслідувався, номеру його державної реєстрації, а також того, що водій транспортного засобу чув або бачив адресовану йому вимогу про зупинку та мав можливість зупинитися з дотриманням вимог ПДР України. А тому відеозапис з нагрудної відеокамери, який долучений до матеріалів адміністративної справи, також не є безумовним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП у матеріалах адміністративної справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Враховуючи викладене вище, суд визнає не доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1222 та ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому провадження в адміністративній справі відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1222 та ч. 1 ст. 130 КпАП України, закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: