КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/902/2018 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Бурбела Ю.С.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

та потерпілого ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Києво-Святошинського районного суду від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Як зазначено у постанові, 13 вересня 2018 об 11:00 год. по вул. Столична в с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_3, керуючи самохідним транспортним засобом, р.н. - не зареєстрований, під час здійснення обгону не врахував дорожньої обстановки, не переконався в безпечності маневру та вчинив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Х-Trail», р.н. НОМЕР_1. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 13.3, 14.2. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити постанову в частині накладення на нього адміністративного стягнення, пом'якшивши його до штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною в частині накладеного адміністративного стягнення, суддею місцевого суду при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення не були дотримані вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП. Стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців є надто суворим та таким, що не відповідає вчиненому с порушенню та особі винного.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що працівники поліції, які оформляли місце ДТП, повідомили його, що в діях обох водіїв наявний склад адміністративного правопорушення. Однак, після прибуття на місце ДТП сина водія ОСОБА_4, протокол про вчинення адміністративного правопорушення на останнього, з невідомих для причин, складено не було.

ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не навів переконливих доводів для його застосування та формально врахував особу правопорушника. Зокрема, необхідно врахувати, що раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про відсутність в його діях ознаки систематичності порушення ПДР України, а також позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, та той факт, що він має на утримані двох малолітніх дітей, яких фактично утримує самостійно, оскільки його дружина має невеликий дохід. Фактично єдиним джерелом заробітку, за рахунок якого він утримує сім'ю, пов'язаний з керуванням транспортним засобом.

ОСОБА_3 також зазначає, що він визнає, що дійсно порушив правила дорожнього руху, перетинаючи суцільну смугу при здійсненні обгону іншого транспортного засобу, в чому щиро кається та готовий відшкодувати шкоду. Разом з тим, ОСОБА_4 також порушив п. п. 10.1 та 10.2 ПДР України, оскільки виїжджаючи з двору на головну дорогу, не надав дорогу його транспортному засобу.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки її доводи є безпідставними, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, ОСОБА_4 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані по справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, розташуванням транспортних засобів на місці ДТП, характером механічних пошкоджень та поясненнями учасників ДТП.

ОСОБА_3 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в суді першої інстанції не визнавав, а в апеляційній скарзі визнав, що розцінюється судом як намагання правопорушника уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи ОСОБА_3 про те, що ДТП сталась і з вини ОСОБА_4 спростовуються вказаними доказами, згідно пояснень учасників та матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не складався.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_3 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необхідність зміни накладеного на нього адміністративного стягнення на штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень на користь держави у зв'язку з тим, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має позитивні характеристики за місцем проживання та роботи та має на утримані двох малолітніх дітей, з урахуванням обставин справи, керування ОСОБА_3 саморобним транспортним засобом, який не допущений до експлуатації та не зареєстрований у встановленому законом порядку, тяжкості вчиненого правопорушення та ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, не є достатніми підставами для зміни постанови суду першої інстанції.

А посилання ОСОБА_3 на те, що керуванням транспортним засобом є єдиним джерелом заробітку не підтверджені належними доказами та є безпідставними.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 є безпідставною, не підтвердженою належними доказами і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський