Справа № 675/909/18
Провадження № 3/675/348/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., з участю: секретаря судового засідання - Кущука А. О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, капітана внутрішньої служби, старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», одруженого, раніше не піддавався адміністративним стягненням,

за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», маючи допуск до державної таємниці за формою 2 (два) за розпорядженням Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 13 серпня 2015 року № 161д та доступ до секретної інформації з найвищим грифом «Цілком таємно» по Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» згідно з наказом від 20 серпня 2015 року № 282, не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контроль за охороною державної таємниці, за що передбачена відповідальність згідно з п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Так, проведеною 22 та 27 лютого 2018 року підрозділом охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області спеціальною експертизою наявності умов, необхідних для провадження діяльності, повязаної з державною таємницею, згідно з приписом від 19 лютого 2018 року № 72/26/16-942 встановлено, що відповідно до наказу в.о. начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» № 48/од-18 від 10 січня 2018 року визначена комісія для здійснення контролю за виконанням таємного діловодства в зазначеній установі, в яку також входить ОСОБА_1

У порушення п.п. 435, 436 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, ОСОБА_1 у складі зазначеної комісії не звірив фактичної наявності секретних документів за звітний та попередні роки. В акті перевірки наявності, обліку, зберігання цілком таємних, таємних документів у Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» за 2017 рік № 39 від 22 січня 2018 року за журналом обліку секретних розпорядчих документів № 251дск зареєстровано та в наявності 20 секретних наказів, з яких: 2 накази з грифом секретності «Цілком таємно» та 18 наказів з грифом секретності «Таємно». Вказана кількість МНСІ не відповідає фактичній наявності, оскільки на момент здійснення перевірки комісією Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області на зберіганні в Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» перебувало 20 наказів з грифом секретності «Таємно».

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Не заперечував, що перевірку фактичної кількості та наявності зазначених секретних документів він особисто не проводив. Вказану перевірку проводили інші члени комісії, а він був лише присутній при перевірці. За результатами роботи комісії провідний фахівець з режиму секретності по ІВК № 31 ОСОБА_2 склала відповідний акт, у якому було зазначено загальну кількість секретних документів, що зберігаються у Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», який він і підписав. Оскільки усі секретні документи наявні в установі, не допущено їх втрату, на думку ОСОБА_1, його діяння не слід вважати невжиттям заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці або незабезпеченням контролю за охороною державної таємниці. Крім того, відповідальність за такі дії може нести виключно працівник, що забезпечує режим секретності.

Не зважаючи на заперечення вини ОСОБА_1, його винуватість у вчиненні вищевказаного суспільно-небезпечного діяння підтверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими суддею доказами.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області № 60 о/с від 09 грудня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)».

У відповідності до наказу т.в.о. начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» від 20 серпня 2015 року № 282 ОСОБА_1 згідно з розпорядженням Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 13 серпня 2015 року № 161д надано доступ до державної таємниці за формою № 2 (ЦТ) та допущено до роботи з документами згідно своїх функціональних обовязків.

Згідно з наказом в.о. начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» від 10 січня 2018 року № 48/ОД-18 створено комісію для здійснення контролю за виконанням таємного діловодства в установі, до складу якої включено, зокрема, старшого оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_1

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Субєктами даного адміністративного правопорушення можуть бути посадові особи, які мають доступ до державної таємниці.

Субєктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини особи, як у формі умислу, так і у формі необережності.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебуває на посаді старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», має допуск до державної таємниці та доступ до секретної інформації з найвищим грифом «Цілком таємно» по зазначеній установі. З 08 липня 2015 року він був обізнаний та підписав зобовязання громадянина України в звязку з допуском до державної таємниці, йому було відомо про взяті ним зобовязання, зокрема, виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Як вбачається з наказу в.о. начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» від 10 січня 2018 року № 48/ОД-18, комісія, до складу якої входить ОСОБА_1, створена з метою виконання контролю за веденням діловодства, звірки наявності таємних документів, штампів, сейфів, робочих і запасних ключів, описів, спеціальних блокнотів, робочих зошитів, порядку їх ведення, а також повноти записів в обліках. Вказана комісія зобовязана періодично здійснювати контрольні перевірки правильності ведення таємного діловодства та щоквартально проводити повну звірку таємного діловодства.

Тому доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки він має допуск до державної таємниці та входить до складу комісії, на яку покладено обовязок із здійснення контролю за виконанням таємного діловодства в установі, що є складовою забезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Як вбачається з витягу з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, повязаної з державною таємницею, у Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» від 07 березня 2018 року, у порушення п. 436 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, в установі формально проведена загальна перевірка наявності секретних документів. В акті річної перевірки № 39дск від 22 січня 2018 року вказано, що на зберіганні за журналом обліку секретних розпорядчих документів № 251дск зареєстровано та в наявності 2 цілком таємних та 18 таємних секретних розпорядчих документів. Проте на підставі листа № 3346 від 27 листопада 2017 року грифи секретності «Цілком таємно» з двох наказів змінено на гриф секретності «Таємно».

За вимогами п.п. 435, 436 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, на початку наступного року комісією, яка утворюється наказом керівника установи у складі не менш як трьох осіб, яким надано допуск до державної таємниці, проводиться загальна перевірка наявності секретних документів, справ та інших матеріальних носіїв секретної інформації з грифом, крім іншого, «Цілком таємно» та «Таємно». Перевіряється проходження секретних документів протягом року, а також звіряються реєстраційні дані з фактичною наявністю секретних документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації за звітний та попередні роки. Комісія зобовязана перевірити місцезнаходження секретних документів, не підшитих до справ у періоді, за який проводиться перевірка. За результатами перевірки складається акт, який підписується членами комісії та затверджується керівником установи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував той факт, що він особисто не звіряв фактичну наявність секретних документів, однак як член комісії підписав складений за результатами перевірки акт.

Наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями ОСОБА_2 О, провідного фахівця з режиму секретності Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», підтверджується, що в журналі обліку секретних документів № 251 було зазначено, що загальна кількість секретних наказів становила 20, у тому числі: 2 з грифом «Цілком таємно» та 18 з грифом «Таємно». ОСОБА_2 не було внесено до цього журналу зміни відповідно до листа Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України № 3346 від 27 листопада 2017 року, згідно з яким двом документам було понижено ступінь секретності до «Таємно». У подальшому нею особисто без участі членів комісії перевірено наявність усіх секретних документів, зазначених у журналі обліку секретних документів № 251. Відомості щодо кількості документів, які були зазначені у вказаному журналі, були використані нею під час підготовки та друку акту № 39 від 22 січня 2018 року. Таким чином, нею було внесено до зазначеного акту відомості щодо наявності 2 документів з грифом «Цілком таємно» та 18 документів з грифом «Таємно», хоча їх кількість фактично становила 20 секретних наказів з грифом «Таємно».

Отже, надавши оцінку зібраним і дослідженим під час розгляду справи доказам в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані дії не заслуговують на увагу, оскільки останній є посадовою особою, яка має допуск до державної таємниці, був включений до комісії, створеної при установі, завданням якої є здійснення контролю за виконанням таємного діловодства, та при виконанні своїх обовязків як члена комісії не звірив реєстраційні дані з фактичною наявністю секретних документів за звітний та попередні роки, чим порушив законодавство про державну таємницю.

При вирішенні питання про обрання виду адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1, слід виходити з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного суспільно-небезпечного діяння не визнав, однак раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, одружений, за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

Обставин, що відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП помякшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, допущене ОСОБА_1, не встановлено.

З урахуванням характеру скоєного адміністративного правопорушення, позитивних даних про особу ОСОБА_1 слід накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 212-2 ч. 1 КУпАП.

У відповідності з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 33-35, 212-2 ч. 1 п. 6, 283, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача ГУ ДКС України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, р/р 0001, ККД бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. І. Столковський