Справа № 304/1208/18
Провадження № 3/304/349/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., за участю секретаря судового засідання Соханич Л.Ю., прокурора Царя І.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, лісничого Дубриницького лісництва ДП «Перечинський ДЛГ», українця, громадянина України,

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу № 150 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 ставиться за вину те, що він, обіймаючи посаду лісничого Дубриницького лісництва ДП «Перечинське ЛГ», будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією відповідно до пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, без поважних причин несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме придбавши рухоме майно транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta» за 131 847,05 грн., тобто на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня відповідного року, у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна, а саме в період з 13 по 22 жовтня 2017 року, не повідомив письмово НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Зазначені дії ОСОБА_1 оперуповноваженим міжрайонного відділу № 1 Управління захисту економіки в Закарпатській області ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, а його захисник адвокат ОСОБА_2 пояснив, що у протоколі № 150 від 30 серпня 2018 року, складеному відносно ОСОБА_1, не зазначено суті адміністративного правопорушення, тобто протокол не містить законодавчого обґрунтування необхідності подачі ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у термін до 22 жовтня 2017 року, оскільки ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що таке повідомлення подається у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Оскільки чинне законодавство не містить визначення поняття «придбання майна», однак за своєю суттю є тотожним поняттю «набуття права власності», яке міститься у ЦК України та відповідно виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невідємно пов'язаний з обовязковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Як видно з облікової картки № 128163331 від 21 жовтня 2017 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 864936 та відповідає дійсним обставинам, датою державної реєстрації транспортного засобу марки «Volkswagen Jetta», власником якого є ОСОБА_1 є 21 жовтня 2017 року. В той же час як вбачається з даних офіційного веб-сайту НАЗК, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані подано ОСОБА_1 25 жовтня 2017 року, тобто з дотриманням встановленого законодавством десятиденного строку. Крім того зазначив, що у діях ОСОБА_1 відсутня вина у формі умислу чи необережності як обовязкова ознака субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки повідомлення подане ОСОБА_1 25 жовтня 2017 року добровільно, до виявлення такого факту уповноваженими органами, що відповідно свідчить про відсутність будь-якого умислу у його діях. Також звертає увагу на те, що станом на 25 вересня 2018 року сплив встановлений КУпАП тримісячний строк на застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, так як матеріали справи містять відповідь Територіального сервісного центру № 21 від 15 травня 2018 року № 31/7/1-564 на імя начальника Управління захисту економіки в Закарпатській області, а також останнє ще на початку червня 2018 року зверталося до ДП «Перечинський лісгосп» щодо надання письмових документів відносно ОСОБА_1 Крім цього посилається на правову позицію, сформовану у рішенні Конституційного суду України від 02 листопада 2004 року у справі № 15-рп/2004, за якою покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

На спростування вказаних обставин прокурор Цар І.І. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 набув право власності на транспортний засіб 13 жовтня 2017 року на підставі рахунку-фактури, про що ОСОБА_1 також зазначив у щорічній декларації. Відповідно з того часу він міг повноцінно користуватися та розпоряджатися транспортним засобом чи розмитнити, чи їздити без розмитнення, чи продати. Щодо строку застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то прокурор вважає, що такий не пройшов, оскільки відповідь Територіального сервісного центру від 15 травня 2018 року є лише одним із доказів у сукупності доказів, які необхідно було зібрати та дослідити для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відносно застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП зазначив, що для цього є необхідним визнання ним вини, а питання закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП залишив на розсуд суду.

Суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

Підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з наказів ДП «Перечисньке лісове господарство» № 30-К «Про прийняття на роботу» від 28 квітня 2015 року та № 54-К «Про переведення» від 01 вересня 2015 року (а. с. 116-118), ОСОБА_1 є лісничим Дубриницького лісництва ДП «Перечинське лісове господарство», а відтак згідно підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за корупційне правопорушення.

Відповідно до п. п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, зокрема, посадові та службові особи державної лісової охорони.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 цього Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного вище Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Згідно інформації територіального сервісного центру 2141 № 31/7/1-564 від 15 травня 2018 року з вантажної митної декларації серії ZK № 0006306 вбачається, що митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України транспортного засобу марки «Volkswagen Jetta», легковий, номер кузова НОМЕР_1, (МД UA305160/2017/023517 від 13 жовтня 2017 року) за ОСОБА_1 (а. с. 15, 16).

Також з вказаної інформації вбачається, що згідно облікової картки № 128163331 від 21 жовтня 2017 року (172 первинна реєстрація легкових ТЗ, які ввезено з-за кордону) того ж дня ОСОБА_1 зареєстрував транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» моделі JETTA, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 14).

Поняття «суттєві зміни у майновому стані» та строки повідомлення про такі зміни розкрито в ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до положень якої, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, у Законі України «Про запобігання корупції» не визначено поняття «придбання майна».

Викладені обставини свідчать про наявність невизначеності у застосуванні ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Враховуючи наведене, суддя звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Так, згідно визначення, що міститься в Науково-практичному коментарі до Закону України «Про запобігання корупції», «придбання майна» для цілей статті 52 цього Закону означає, зокрема, укладення будь-якого двостороннього цивільно-правового договору, на підставі якого субєкт декларування придбав оплатно у власність будь-яке майно, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Строк подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у випадку придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, визначається днем набуття права власності на таке майно.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Вказане також зазначено у пункті 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України №1388 від 07 вересня 1998 року власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід'ємно пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Отже, посилання у протоколі № 150 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 30 серпня 2018 року на те, що обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані виник у ОСОБА_1 13 жовтня 2018 року та тривав по 22 жовтня 2018 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки право власності на транспортний засіб виникло у ОСОБА_1 з моменту державної реєстрації такого.

Крім того, друга складова об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП визначена тим, що суб'єкт правопорушення не повідомив письмово Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

Із зазначеної правової норми вбачається, що обов'язок повідомити про суттєву зміну у майновому стані, пов'язаний з моментом отримання доходу чи придбання майна.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, посадова особа, яка його складала виходила з того, що моментом придбання майна та отримання доходу є 13 жовтня 2017 року, що відповідає даті ввезення автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі JETTA, 2011 року випуску, на митну територію України та реєстрації документів на такий на підставі митної декларації.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомив про купівлю-продаж автомобіля 25 жовтня 2017 року, подавши повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а також 02 березня 2018 року щорічну декларацію за 2017 рік (а. с. 21-32).

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Судом встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 176-2 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, службова особа, що складала протокол мала отримати докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Отже, вищевикладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та, відповідно, про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно нього на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи за наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Тому, враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 265, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, тобто у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_4