Справа № 750/7656/18 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/4823/80/18
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, та його захисника - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, працює фельд'єгерем в ДП «Чернігівський обласний вузол спеціального зв'язку»,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 23 липня 2018 року, о 08:50 год., по вул. Преображенська, 5, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер №0018» у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, посилаючись на її незаконність, та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що чек з пристрою «Драгер» про проходження огляду на стан сп'яніння не може бути доказом його винуватості, так як існують сумніви щодо законності використання даного технічного пристрою. Зазначив, що з доданого до матеріалів справи відео з нагрудної камери поліцейського слідує, що працівниками поліції право на присутність обраного ним адвоката було йому роз'яснено вже після проведення огляду на стан сп'яніння та складання протоколу, що, на його думку, є грубим порушенням права на захист.

Дослідивши апеляційну скаргу; заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він в той день не вживав алкоголь, а лише напередодні випив пива. Пояснив, що коли його зупинили за порушення правил дорожнього руху, він погодився пройти освідування на місці за допомогою спеціального приладу, щоб було швидше. Цей прилад показав наявність у ОСОБА_1 0,5 проміле алкоголю, з чим він не згоден. Стверджує, що ознак сп'яніння в нього не було, а оскільки працівники поліції його зупинили вперше, то він не знав, що можна було пройти освідування у медичному закладі. В протоколі він написав, що згоден з вказаним у протоколі порушенням, оскільки так сказав йому написати інспектор поліції, який перед цим прочитав йому протокол, а ОСОБА_1 перехвилювався і тому не поїхав у лікарню.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №126697 від 23.07.2018 року, 23 липня 2018 року, о 08:50 год., ОСОБА_1, у м. Чернігові, по вул. Преображенська, 5, керував автомобілем марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер №0018», у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Згідно пояснень ОСОБА_1, написаних ним власноруч у вищевказаному протоколі, останній не заперечував обставини, викладені у протоколі (а.с.4).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Відповідно до чеку з приладу «Drager», результат огляду ОСОБА_1 виявився позитивним. При цьому, останній поставив свій підпис у чеку у графі «П.І.Б. особи, що тестують» (а.с.5).

Допитаний у місцевому суді поліцейський взводу №1 роти №2БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_3 пояснив, що він складав протокол щодо ОСОБА_1 Вказаний автомобіль був зупинений, так як водій порушив правила дорожнього руху, не виконавши вимоги дорожнього знаку «Стоп». Однак, при спілкуванні з водієм із зовнішніх ознак (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук) вбачалось, що останній перебуває в стані алкогольного сп'яніння. А тому водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився та пройшов його при свідках. При цьому ОСОБА_1 пояснював, що за добу до цього вживав пиво. Результати освідування показали 0,55 % і водій з цим погодився. Також водію пропонували проїхати до медичного закладу, проте водій сказав, що до лікаря їхати не потрібно.

Із наявних у матеріалах справи письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідує, що у їх присутності працівниками поліції проводився огляд водія ОСОБА_1 на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результати огляду позитивні (а.с.7, 8).

Згідно відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, отриманого під час виконання ним службових обов'язків, переглянутого у суді апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_1, у присутності двох свідків, пройшов у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер». При цьому, як слідує з відеозапису, ОСОБА_1 стверджував, що напередодні вживав пиво. Він погодився з результатами огляду - 0,55 проміле алкоголю. Працівники поліції двічі йому роз'яснювали, що у разі незгоди з результатами приладу «Драгер», він може пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, проте ОСОБА_1 їхати у лікарню не забажав. Також, як слідує з відеозапису, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, останньому працівниками поліції були роз'яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 з приводу неможливості ідентифікувати прилад, за яким проводився його огляд на стан сп'яніння, є безпідставними.

Апелянтом не подано жодних доказів, які б свідчили, що спеціальний технічний засіб, який використовували працівники поліції, не мав сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на час проведення огляду.

Крім того, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час освідування та складання протоколу до компетентних органів не звертався.

Також, процесуальні положення статті 268 КУпАП передбачають право фізичної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Даним правом ОСОБА_1 скористався під час розгляду справи як місцевим, так і апеляційним судом.

При цьому, ні вищевказаною статтею, ні чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено участі захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

А тому, посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист на місці зупинки, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

Відтак, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, згідно санкції ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний