Дата документу Справа № 320/1475/14-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/1475/14-п Головуючий в 1 інстанції Ніколова І.С.
Провадження №33/778/490/18 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2014 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2014 року постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Марковського Богдана Валентиновича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

27 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а.с.16-19).

В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що про притягнення його до адміністративної відповідальності він дізнався з усного повідомлення працівника поліції під час оформлення дозвільних документів, після чого звернувся до суду з заявою про надання копії постанови, яку отримав 20.06.2018 року. Тому вважає, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження постанови є поважною.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_2 та подані ним докази, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступного.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.

Відповідно до протоколу серії АА2№868257 від 19.02.2014 року ОСОБА_2 було повідомлено про дату та час розгляду справи в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області, а саме на 25.02.2014 р., про що останній засвідчив своїм підписом в протоколі (а.с.5).

ОСОБА_2, будучи обізнаним про дату судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення, до судового засідання 25.02.2014 р. не з'явився, причин не явки суду не повідомив, заяви про відкладення слухання справи не надав, тому суд розглянув справу у відсутність належним чином повідомленого правопорушника.

Таким чином, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості дізнатися про хід розгляду справи та оскаржити постанову в десятиденний строк з дня її винесення.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації прав ОСОБА_2 на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється саме з дня винесення постанови, апеляційним судом не встановлено, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2014 року відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник