АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №654/602/18 Головуючий в І інстанції: Охтень А.А. Провадження №33/791/231/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст.176-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та прокурора Гончарова В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Голопристанської міської ради, тобто відносячись до посадових осіб місцевого самоврядування в межах п'ятої категорії, а отже згідно пп «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб'єктом декларування та будучи ознайомленою 21.10.2015 року із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі в частині вимог фінансового контролю, будучи звільненою за угодою сторін 13.07.2017 року на підставі розпорядження голови Голопристанської міської ради від 29.06.2017 №87-ос та того ж дня отримавши трудову книжку під особистий підпис, в порушення ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», маючи фізичну та технічну можливість на своєчасне, тобто безпосередньо в день звільнення, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, цього обов'язку не виконала та без поважних причин подала декларацію лише 14.02.2018 року, тобто несвоєчасно, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність в її діях складу інкримінованого їй правопорушення.

Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження заявник посилається на те, що повний текст постанови отримала лише 18.05.2018 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 відповідно до розпорядження Голопристанського міського голови від 20.10.2015 року №145-с призначено начальником відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Голопристанської міської ради з 21.10.2015 року (а.с.20). Відповідно до розпорядження голови Голопристанської міської ради від 29.06.2017 року №87-ос ОСОБА_2 було звільнено з посади за угодою сторін з 13.07.2017 року (а.с.22).

Частиною 2 ст. 45 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб'єктом декларування та зобов'язана у визначений законом порядок подавати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту НАЗК) від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) 1930 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (Із змінами, внесеними згідно з Рішенням НАЗК з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016) визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи: перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016року, в тому числі і для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 роз'яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 № 3, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Враховуючи викладене, термін для подачі декларації особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування для ОСОБА_2 є 13.07.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 14.02.2018 року, тобто з порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.37).

За таких обставин суд першої інстанції, вивчивши матеріали справи, пришов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 порушила встановлені ст. 45 Закону терміни подання декларації, як наслідок - вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №21/2018 від 28.02.2018 року, відомостями дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» які вчинила ОСОБА_2, витягом з Єдиного державного реєстру декларацій, поясненнями ОСОБА_2

Даних щодо обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 перешкоди для подачі до НАЗК щорічної декларації у встановлений законом строк апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Доводи апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в її діях умислу являються непереконливими, з огляду на те, що відповідно до положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того з матеріалів справи не вбачається, що з моменту виявлення адміністративного правопорушення сплинули строки притягнення до адміністративної відповідальності і таких доказів не надано особою чи її захисником.

Іншими доводами апеляційна скарга не обгрунтовується.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко