Справа №468/250/18-п 04.05.2018
Провадження №33/784/235/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Ямкова О.О., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області Єгорова І.М. на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює заступником начальника Управління Державної казначейської служби України у Баштанському районі Миколаївської області

про закриття провадження по справі, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

3 травня 2018 року до Апеляційного суду Миколаївської області надійшли матеріали справи щодо адміністративного правопорушення з апеляційною скаргою прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області Єгорова І.М. на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2018 року, якою провадження по справі закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор Баштанської місцевої прокуратури, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення постановлено без повного та всебічного з'ясування обставин та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2018 року, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу вважаю, що у її прийнятті слід відмовити.

Так, на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року внесені відповідні зміни до положень ст.ст. 7, 287, 294 КУпАП, які набрали чинності з 26 жовтня 2014 року

З цього часу за ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором, у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП України.

Отже ч. 1 ст. 294 КУпАП передбачено вичерпний перелік суб'єктів, які наділені правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення, і прокурор вправі оскаржити постанову судді у справі про адміністративне правопорушення лише у конкретних випадках.

Тому згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором як особою, щодо якої її винесено, або як потерпілим (ч.5 ст. 7 КУпАП).

Окрім цього, за змістом ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Таким чином, за положеннями вищезазначених норм закону, прокурор має право на оскарження постанов у справі про адміністративне правопорушення тільки у визначених випадках.

Стаття 250 КУпАП передбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру , пов'язаними з обмеженням особистої свободи громадян фактично є лише адміністративний арешт. Однак за правопорушення пов'язані з корупцією він не застосовується.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення деяких форм представництва інтересів держави в суді, йдеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключено на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Ухвалою Конституційного суду України №49-у/2015 від 8 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст.7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішено лише в законодавчому порядку.

З огляду на загальні засади судочинства, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Зокрема така позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Щокін проти України» (Заяви №23759/03 та № 37943/06).

Однак, подана прокурором апеляційна скарга не стосується порушення його прав як особи, щодо якої винесена постанова, або його як потерпілого, а також не є здійсненням ним нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В прийнятті апеляційної скарги прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області Єгорова І.М. на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційну скаргу з додатками до неї невідкладно повернути апелянту.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області О.О. Ямкова