Справа № 206/703/18
Провадження № 3/206/365/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., за участю секретаря судового засідання Мороза К.Т. в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2018 о 20 годині 20 хвилин в м. Дніпро по вул. Кольська буд. 36 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер ARHK 0487 в присутності двох свідків. Результат огляду 0,71‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав суду, що випив в той вечір приблизно 1,5 л. пива, але транспортним засобом не керував, а лише сидів за кермом автомобіля зі своїм товаришем. Він не вказав у протоколі про данні обставини та не подав жодних скарг на дії патрульних. Просив суд скасувати протокол.

Свідок ОСОБА_2 показав суду, що ОСОБА_1С знає давно та в них дружні стосунки. 30.01.2018 року ввечері він зателефонував ОСОБА_1 та запропонував вийти на вулицю. На вулиці було холодно та вони сіли в машину ОСОБА_1 До них підїхав автомобіль патрульної поліції та вони вийшли з машини. Працівники патрульної поліції сказали, що схожа машина знаходиться в розшуку та їм треба перевірити документи. Потім вони запитали у Маренко чи вживав він алкогольні напої сьогодні та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Детально розмови та події того дня він не памятає.

Не дивлячись на не визнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

Протоколом про адміністративне правопорушення БД № 216807 від 30.01.2018, з якого вбачається, що 30.01.2018 о 20 годині 20 хвилин в м. Дніпро по вул. Кольська буд. 36 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер ARHK 0487 в присутності двох свідків. Результат огляду 0,71‰. Протокол не містить пояснень водія щодо його не згоди із зазначеними в ньому обставинами, та не містить вказаних в суді пояснень ОСОБА_1 щодо того, що він не керував автомобілем.

Актом огляду гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів за результатами якого проба позитивна 0,71‰.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких вбачається що 30.01.2018 вони стали свідками того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 проходив тест на стан спяніння за допомогою приладу газоаналізатор Драгер. Результат огляду позитивний та склав 0,71‰. Особу від керування відсторонено в їх присутності.

Відеоматеріалами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння із застосуванням приладу Драгер у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, однак щодо того, що він не керував транспортним засобом, незаконності дій працівників патрульної поліції останній у письмових поясненнях та на відеозапису не зазначав.

Враховуючи встановлені в суді обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 все ж таки керував транспортним засобом, оскільки він знаходився безпосередньо за кермом даного транспортного засобу, вийшов з автомобіля одразу, як побачив патрульних та його було відсторонено від керування в присутності свідків.

Отже, пояснення самого ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом це є лише його лінія захисту, до даних пояснень суд відноситься критично, як до таких що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Правилами дорожнього руху України заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин (п. 2.9а). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушив.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан спяніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Суд до показів свідка ОСОБА_2 відноситься критично, оскільки свідок з ОСОБА_1 є давніми товаришами та його показання не співпадають з поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом, який міститься в матеріалах справи в частині причини, з якою працівники патрульної поліції звернулись до них. На конкретні запитання суду свідок не міг надати відповідь. Тому суд вважає данні покази є неправдивими та наданні суду для захисту свого товариша ОСОБА_1 Суд вважає, що покази даного свідка завідомо неправдиві та надані суду з метою штучного створення доказів на захист ОСОБА_1

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) Постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.С. Маштак