ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3254/18 Номер провадження 33/814/95/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., за участі захисника - адвоката Власенка Г.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 26 липня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим:

- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352,40 грн. в дохід держави.

Постановою судді Меллер О.Є. визнаний винуватим в тому, що він 01.05.2018 року, о 19.51 год., по вул.Р.Кириченко в м.Полтава керував автомобілем „ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Окрім того, ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що він 01.05.2018 року, о 19.51 год., по вул.Р.Кириченко в м.Полтава керував автомобілем „ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння та, будучи причетним до ДТП, з місця пригоди зник. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.10 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, з урахуванням внесених захисником доповнень, просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. При цьому зазначив, що судом безпідставно проігноровано клопотання захисника про допит в якості свідків працівників поліції, які безпосередньо перебували на місці скоєння ДТП. Крім того поліцейськими та лікарем-наркологом порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому висновок щодо результатів медичного огляду не може братись до уваги як доказ.

Наявні в матеріалах справи протоколи про адміністративні правопорушення було складено слідчим поліції, тобто, особою, яка не уповноважена на їх складання, та який прибув на місце ДТП пізніше.

Водночас, від керування транспортного засобу ОСОБА_3 відсторонений не був, що ставить під сумнів його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Окрім того, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто судом за відсутності захисника Власенка Г.В., який не був належним чином повідомлений про місце, дату та час слухання справи, що є грубим порушенням права на захист.

Вислухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, давати пояснення та мати захисника, забезпечено апеляційним судом.

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об'єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України, ніким не оспорювалась.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 заперечив свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, пославшись на те, що у закладі охорони здоров'я його не оглядали в установленому порядку.

Разом з тим, висновок судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.05.2018 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю водія ОСОБА_3, водій залишив місце події та цього ж дня о 19.51 год. був зупинений працівниками поліції і доставлений до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду, проведеного 01.05.2018 о 20.53 у Полтавському обласному наркологічному диспансері, ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до відеозапису з місця зупинки транспортного засобу водій не заперечував факту вживання алкогольних напоїв.

Вказані докази отримані у передбачений законом спосіб, є належними та допустимими і підстав не брати їх до уваги немає.

Доводи захисника про порушення поліцейськими та лікарем-наркологом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015 під час направлення водія для проходження медичного огляду та проведення медичного огляду є необґрунтованими.

Так, незадовго до зупинки поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_3 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю цього водія. Тому, всупереч твердженням захисника, поліцейські не мали права пропонувати водієві пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки згідно з п.8 розділу І вказаної вище Інструкції були зобов'язані забезпечити проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Як вбачається із акта медичного огляду, ОСОБА_4 був оглянутий в установленому порядку в медичному закладі лікарем, який визначив стан сп'яніння водія за зовнішніми ознаками та за допомогою алкотестера. При цьому, всупереч твердженню захисника, відібрання у особи, що оглядається, біологічного матеріалу для визначення стану алкогольного сп'яніння не є обов'язковим.

Відсутність в матеріалах справи направлення водія для проходження огляду на стан сп'яніння не свідчить про незаконність самого огляду.

Є безпідставними і доводи правопорушника про те, що протоколи про адміністративне правопорушення було складено не уповноваженою особою. Як вбачається із матеріалів справи, протоколи складені інспектором патрульної поліції, який у відповідності до п.1 ч.1 ст.255 КпАП України наділений правом складати протоколи про адміністративні правопорушення за відповідними статтями. Жодних підстав вважати складені протоколи підробленими чи сфальсифікованими не вбачається.

Всупереч твердженню апелянта, водій фактично був відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки цей транспортний засіб було тимчасово затримано та поміщено на зберігання на спеціальний майданчик.

Тому доводи апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а також допущення порушень в ході проведення медичного огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення, є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду допустився помилки.

Так, постановою судді суду першої інстанції на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 та за ст.122-4 КпАП України.

Однак, відповідно до ч.2 ст.36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, постанову необхідно змінити та накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 змінити.

Вважати ОСОБА_3 визнаним винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-4 КпАП України, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

В іншій частині залишити постанову без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська