Єдиний унікальний номер 728/501/18
Номер провадження 3/728/142/18
П О С Т А Н О В А

10 квітня 2017 року місто Бахмач

Суддя Бахмацького районного суду Чернігівської області Пархоменко П.І., за участі секретаря Горбач Н.Д. розглянув матеріали, які надійшли з Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, працює охоронцем ТОВ ІСТ «Агросервіс»,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

1.29 лютого 2018 року до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 012856 відносно ОСОБА_1, в якому зазначено, що останній 13 лютого 2018 року о 17 години 40 хвилин в м. Бахмач Чернігівської області по вул. П. Куліша керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини при диханні, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

2.5 березня 2017 року постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області зазначений протокол було повернуто до Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області на доопрацювання, але недоліки усунені не були.

3.Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і суті адміністративного правопорушення охоплюється положеннями підпунктів а та b пункту 3 статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі Конвенція), які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Дані висновки суддя обґрунтовує наступним.

4.Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред'явлено „кримінальне обвинувачення" в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Михайлова проти Російської Федерації").

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Так, в пояснювальній записці до проекту Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення" (щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), яким в подальшому було закріплено діючі санкції, як один із аргументів посилення відповідальності було зазначено, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог правил дорожнього руху є розроблення системи їх ефективного покарання та посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Також, звертаємо увагу на те, що розмір штрафу в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, а проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушення правил дорожнього руху і міститься в Кримінальному кодексі України (частина перша статті 286) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України. На проблему співвідношення санкцій звертало увагу і Головне науково-експертне управління Верховної ради України надаючи свій висновок на зазначений проект закону.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до „кримінального обвинувачення" в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Також Суд зауважує, що в деяких інших справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до „кримінального аспекту" в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі „Гурепка проти України" (№ 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

5.Повертаючись до обставин справи та роблячи висновки по суті пред'явленого ОСОБА_1 «обвинувачення» суддя підкреслює, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв'язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов'язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення «Жупнік проти України»).

6.Обов'язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Карелін проти Росії", пункт 54 справи „Озеров проти Росії", пункти 44-45 справи „Кривошапкін проти Росії").

У зв'язку із чим Суд не може самостійно перебирати на себе „функції обвинувачення" і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає „обережності дій суду" при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Також, суддя в даній ситуації не вправі самостійно змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

7.Деталі вчинення правопорушення можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому «обвинувачення» (пункт 79 рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82).

Зазначені положення вимагають при викладені фактичних обставин правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення відобразити всі елементи складу відповідного правопорушення, які вважаються встановленими.

8.В даній конкретній ситуації суддя не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 та його винності встановив, що всупереч вказаних норм закону, в протоколі про адміністративне правопорушення не чітко викладена суть адміністративного правопорушення, що не узгоджується з доданими до протоколу доказами в підтвердження вини ОСОБА_1, а саме, зазначено, що водій відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху, але до матеріалів справи додано результати освідування ОСОБА_1 на алкоголь на пристрої Алкофор 505, що в своїй сукупності не дає можливості правильно визначити об'єктивну сторону правопорушення, за яке притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

8.Наведене вище унеможливлює проведення повного і об'єктивного розгляду справи, встановлення винуватості або невинуватості особи.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення не може бути розглянутий судом згідно чинного законодавства і повинен бути повернутий органу, який його склав, для належного оформлення.

Керуючись статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, статтями 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 012856 від 13 лютого 2018 року, складений відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Бахмацького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області на доопрацювання.

2. Звернути увагу начальника поліції, що вказаний протокол постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 5 березня 2018 року раніше повертався на доопрацювання, але недоліки усунуті не були і навіть постанова суду до протоколу не долучена.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко