Справа № 136/1218/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Стадник С.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від начальника Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Липовецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 408692 слідує, що 21.04.2018 року о 12:25 год. на автодорозі М-12 (398 км.) водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, координації рухів, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що обставини викладені в протоколі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ознак наркотичного спяніння в нього не було, підтвердженням чого є той факт, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом. Відмова від проходження огляду на стан наркотичного спяніння за відсутності ознак такого спяніння, не містить складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З письмових пояснень поліцейського роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2 від 21.04.2018 року слідує, що 21.04.2018 року близько 12:40 год. на автомобільній дорозі М-12 (398 км.) було зупинено автомобіль НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1, який в порушення пункту 9.8 Правил дорожнього руху поза нанесеним пунктом не ввімкнув ближнє світло фар. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного спяніння неприродна блідість обличчя, поведінка не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук. У звязку з цим водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння в КП ВОНД "Соціотерапія", однак останній відмовився в присутності двох свідків, що стало приводом для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 Іванович пояснив суду, що був запрошений працівником поліції для посвідчення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння. Працівник поліції в його присутності не вказував наявність яких ознак наркотичного спяніння стала підставою для проведення огляду, при цьому поведінка водія ОСОБА_1 була адекватною і відповідала обстановці.

Можливість очної ставки обвинуваченого з важливим свідком в присутності судді є суттєвим елементом справедливого судового розгляду (Тарау против Румынии (Tarau v. Romania), пункт 74; Гравиано против Италии (Graviano v. Italy), пункт 38).

Свідок ОСОБА_4 будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. У звязку із чим особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не могла заперечити її пояснення в судовому засіданні і допитати останню.

В такому випадку, суд приймає до уваги позиція Європейського Суду з прав людини у справі "Корнєв і Карпенко проти України" (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(с1) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення БД № 408692 вказується, що 21.04.2018 року о 12:25 год. на автодорозі М-12 (398 км.) водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, координації рухів, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив наявність в нього ознак наркотичного спяніння на які вказав працівник поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому свідок ОСОБА_5, будучи опитаним в судовому засіданні підтвердив його пояснення, вказавши на адекватність поведінки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відсутність ознак сп'яніння вказаних в протоколі. Свідок також повідомив, що працівник поліції в його присутності не вказував наявність яких ознак наркотичного спяніння стала підставою для проведення огляду.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Відповідно до статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п.1 Розділ ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395).

Судом встановлено, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник поліції не відсторонив водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

За урахуванням зазначеного, суд, оцінюючи пояснення поліцейського роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2 від 21.04.2018 року з точки зору достатності доказів, зважаючи при цьому на заперечення ОСОБА_1 наявності в нього ознак наркотичного спяніння, пояснення свідка ОСОБА_5, а також факт не відсторонення водія від керування транспортним засобом, дійшов висновку про недоведеність факту наявності в ОСОБА_1 ознак наркотичного спяніння.

Відсутність ознак спяніння свідчить про безпідставність вимоги працівника поліції до водія пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя, у звязку з чим суд вважає, що за таких обставин відмова особи від проходження огляду не містить складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про недоведеність обставин викладених в протоколі, у звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 130 ч.1, 221, 247, 251, 252, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя С.І. Стадник