АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності -ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 02листопада 2016 року, близько 19 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем «НІССАН», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Зодчих, 10 в м. Києві, в порушення вимог п.16.12 ПДР, рухаючись на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги у русі транспортному засобу «ТОЙОТА», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, що наближався справа, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів і обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Не погодившись з постановою судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року та закрити провадження по справі відносно нього у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення та "скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність".

Апелянт просить суд звернути увагу, що на момент винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, тобто 24 січня 2018 року, в провадженні Святошинського районного суду міста Києва на розгляді знаходилась справа по скарзі ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження №0000420, зареєстрованого 05 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом даної ДТП, про що через канцелярію Святошинського районного суду 22 січня 2018 року суд було проінформовано та було подано клопотання про відкладення розгляду справи до прийняття рішення по скарзі в кримінальному провадженні. Тобто, 24 січня 2018 року, на думку апелянта, судом було розглянуто іншу справу по одній і тій самій події, що є порушенням ст.61 Конституції України.

Також, ОСОБА_2 наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №330288 був складений 02.11.2016 року відносно громадянина «ОСОБА_2», в той час, як особа, відносно якої судом винесено постанову є ОСОБА_2, також в протоколі не зазначено, що в справів є свідки та потерпілі.

Крім цьогоОСОБА_2 посилається на те, що суддя при розгляді справи визнав його винним, посилаючись і на його доводи, проте судові засідання проводились без участі ОСОБА_2, а тому він не міг надавати їх суду. Отже, суддя при винесенні постанови не обгрунтував, чому він надав перевагу одним доказам та відхилилив інші.

На підставі викладеноговище ОСОБА_2вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, нормам матеріального, процесуального права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представникаОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити постанову судді без змін, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею суду першої інстанції в цілому дотримано вказаних вище вимог закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

Висновок судді є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №330289 відносно "ОСОБА_2" який в цілому відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Та обставина, що в протоколі прізвище, ім`я та по-батькові особи, щодо якої він складений, зазначені російською мовою, не спростовує того що цією особою є саме ОСОБА_2, який підписував даний протокол, схему ДТП, надавав у даній справі пояснення як свідок, від свого імені надавав докази та приймав участь у судових засіданнях.

Дані протоколу підтверджуються поясненнями потерпілого ОСОБА_4, який вказав, що він 02.11.2016 року о 19 год. 40хв., керуючи автомобілем «ТОЙОТА», державний номерний знак НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Зодчих, зі сторони б-ру Кольцова у напрямку Кільцевої дороги, рухався у лівій смузі руху зі швидкістю близько 60 км/год, в умовах незадовільного освітлення, мряки та невеликого дощу. Автомобіль, що рухався йому назустріч, як пізніше вияснилось це був «НІССАН», державний номерний знак НОМЕР_1, почав виконувати лівий поворот. З метою уникнення зіткнення він вивернув різко кермо вправо, але уникнути зіткнення не удалося. Після зіткнення водій автомобіля "Ніссан" просив у нього вибачення та говорив, що він не помітив його автомобіля (а.с.8).

Пояснення водія автомобіля «ТОЙОТА» ОСОБА_4 щодо обставин ДТП узгоджуються з даними схеми місця ДТП та зафіксованими на її звороті даними про пошкодження транспортних засобів, які автомобілі отримали внаслідок ДТП. Зокрема, місцем зіткнення є смуга руху по якій рухався водій «ТОЙОТИ» ОСОБА_4 (на схемі зображено під № 3) що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що даний автомобіль міг безперешкодно роз`їхатись з автомобілем «НІССАН», який саме здійснював маневр повороту наліво, якби водій ОСОБА_4 не прийняв вправо, а продовжив рух у лівій смузі (а.с.4).

Надаючи письмові пояснення щодо обставин ДТП та будучи допитаний як свідок ОСОБА_2 вказував, що, під'їжджаючи до повороту, розташованого навпроти будинку 10 по вулиці Зодчих, він включив лівий покажчик повороту, та майже зупинився, оскільки поворот був дуже крутим, а він мав перетинати два різні напрямки: зустрічного руху: дороги, по якій він рухався та прилеглої дороги, на яку мав намір здійснити поворот. Праворуч та ліворуч від нього не було ніяких інших транспортних засобів. Він проконтролював відсутність транспортних засобів, що рухалися назустріч по вулиці Зодчих і не побачив жодного світла фар транспортних засобів. Після цього він сконцентрував увагу на транспортних засобах, що могли рухатися по вулиці Зодчих, яку він перетинав, ліворуч від нього він бачив світло фар транспортного засобу, що наближавсь до перехрестя але був, за його оцінками, ще досить далеко. Він вирішив виконувати поворот і весь час утримував цей транспортний засіб у полі свого зору і більше не контролював зустрічні транспортні засоби, оскільки був впевнений, що вони відсутні. Він рухався зі швидкістю 10-15 км/год. і перетнув напрямок зустрічного руху та знаходився на смузі руху транспортних засобів, що рухалися зліва, коли я раптово відчув сильний удар в праву передню частину автомобіля, яким керував. До моменту зіткнення він не бачив автомобіля, що в'їхав в його автомобіль, і тому ніяк не міг запобігти цьому зіткненню. Контактування відбулося боковою передньою правою частиною його автомобіля та боковою лівою передньою частиною автомобіля «Тойота Ленд Крузер 200», державний номерний знак НОМЕР_2. Під час зіткнення обидва транспортні засоби просунулися кілька метрів вперед по вул. Зодчих, після чого мйого автомобіль розвернуло на 120 градусів, відкинуло назад і він опинився на острівці безпеки передньою частиною у напрямку вул. Великої Кільцевої (а.с.6,11-12)

Дані пояснення свідчать про те, що в момент виїзду на нерегульоване перехрещення доріг ОСОБА_8 практично зовсім не контролював зустрічні транспортні засоби, оскільки був впевнений, що вони відсутні, що не суперечить поясненням ОСОБА_4 про те, що після зіткнення водій автомобіля "Ніссан" просив у нього вибачення та говорив, що він не помітив його автомобіля.

Отже, висновки судді суду першої інстанції, що вина ОСОБА_8 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними які містять пояснення потерпілого ОСОБА_4, протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, рапорт інспектора та постанова про закриття кримінального провадження разом з матеріалами досудового розслідування за фактом вказаного ДТП, за якими саме автомобіль під керуванням ОСОБА_8 не надав перевагу у русі автомобілю, що наближався праворуч під керуванням водія ОСОБА_4, є обгрунтованими.

Згідно п.п. 16.12 Правил дорожнього руху на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. За таких обставин суддя правомірно вважав доведеним, що саме ОСОБА_8 порушив дані пункти Правил, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Так, як ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2018 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві від 26 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0012100 за фактом даної ДТП, то на даний час відсутні підстави для визнання обгрунтованими доводів апеляційної скарги і в частині незавершеності кримінального провадження за заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 286 КК України .

Що стосується доводів ОСОБА_8 та його захисника в суді апеляційної інстанції щодо спростування винуватості ОСОБА_8 у даній ДТП висновком експертного автотехнічного дослідження по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 02.11.2016 року від 27.02.2018 року №2018-02-27, зробленого судовим експертом ОСОБА_9 (а.с.11-116), то вони є безпідставними, оскільки зазначений висновок зроблений на підставі припущень щодо визначення моменту виникнення небезпеки для руху у водія ОСОБА_4 за 100 метрів до зіткнення, дані про що відсутні в матеріалах справи і взяті лише з пояснень ОСОБА_8 даних захиснику уже після судового розгляду.

Отже, як убачається з матеріалів справи, суд визнаючи винним ОСОБА_8 у порушенні п.16.2 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дослідив всі матеріали справи та дав їм належну оцінку.

Таким чином, підстав вважати, що суддя не з'ясував усіх обставини справи, не дослідив в сукупності матеріали справи, як про це зазначається в апеляційній скарзі немає.

Виходячи з викладеного, рішення судді суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим.

В той же час, суддя, накладаючи на ОСОБА_8 адміністративне стягнення, послався на те, що згідно із вимогами ч. 4 ст. 38 КУпАП воно може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, тобто станом на 24 січня 2018 року визначені законом строки не закінчилися, оскільки постанова старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві року про закриття кримінального провадження № 0012100 за фактом даної ДТП була винесена 26 грудня 2017 року, а факт оскарження постанови про закриття кримінального провадження не зупиняє дію останньої (ч. 1 ст. 305 КПК України).

Суддя суду апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками судді, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_8 за ст.124 КУпАП був складений 02.11.2016 року, а не після винесення постанови про закриття кримінального провадження від 26.12.2017 року, і в цьому випадку мають застосовуватись положення ч.2 ст. 38 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з часу вчинення правопорушення.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а постанову судді слід змінити на підставі положень ч.6 ст. 294 КУпАП, згідно з якими, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час апеляційного розгляду буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року відносноОСОБА_2 змінити на підставі ч.6 ст.294 КУпАП.

Викласти резолютивну частину постанови наступним чином: визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко

Справа № 33/796/1029/2018

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Дячук С.І.

Суддя апеляційної інстанції - Ященко М.А.