АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/280/18 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду

м. Харкова від 31 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, тимчасово не працюючий,

проживає за адресою: АДРЕСА_1

-визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130

КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. на користь держави з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Суддею зазначено, що 09.10.2017 року до суду надійшов адміністративний матеріал, в якому згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 226010 встановлено, що ОСОБА_1 01.10.2017 року о 21 год. 50 хв. у м. Харкові по вул. Букова, 40 керував автомобілем HYUNDAI номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, за допомогою приладу «Драгер Алкотестер 6820», результат 1,30 проміле.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2017 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначив, що оскаржувана постанова винесена необґрунтовано, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи (а.с. 35-42).

Разом з тим ОСОБА_1 просить визнати поважним строк пропуску на подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову та поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки в судовому засіданні першої інстанції участі не приймав, копію оскаржуваної постанови не отримував. Про існування постанови від 31.10.2017 року випадково стало відомо лише 09.01.2018 року, рахуючи з цього дня строк на подачу апеляційної скарги, останнім днем подання апеляційної скарги вважав 19.01.2018 року (а.с.43-44).

Постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, про що стало відомо лише 27.02.2018 року з єдиного державного реєстру судових рішень.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, в адміністративних матеріалах міститься не отримана ОСОБА_1 постанова суду першої інстанції (а.с.21-22), що підтверджує його посилання на цей факт у клопотанні про поновлення процесуального строку, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляції ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не прибув, що не є перепоною для апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду немає інформації про належне повідомлення цих осіб.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймав.

В матеріалах справи міститься заява, яку надав ОСОБА_1 до суду першої інстанції, з проханням про перенесення розгляду справи на інший день (а.с.16).

Незважаючи на зазначене суд розглянув справу та виніс постанову по справі без участі ОСОБА_1

За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини (Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливост іособисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції від 31 жовтня 2017 року підлягає безумовному скасуванню.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість водія ОСОБА_1, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі

п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко