Справа №480/2308/17 26.04.2018
Провадження: № 33/784/157/18 Суддя суду першої інстанції: Шаронова Н.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП Суддя апеляційного суду: Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.,

за участю:особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника Коваля О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Коваля О.В. на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КупАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
в с т а н о в и в :
Відповідно до постанови суду першої інстанції 26 листопада 2017 року о 02 годині 00 хвилин на 203 км автомобільної дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу Alcotester Drager, кількісний показник якого склав 2,08 %. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимогу підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Крім того, 26 листопада 2017 о 02 годині 00 хвилин на 203 км автомобільної дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , та не виконав вимогу працівника міліції про зупинку, подану за допомогою жезла та свистка, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню.
В апеляційній скарзі захисник Коваль О.В. просить постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2
КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП.
На думку апелянта, судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, суд формально підійшов до встановлення об`єктивних обставин справи, що є наслідком спрощеного підходу до вирішення справи по суті.
Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складався та копія такого акту ОСОБА_1 не вручалася, роздруківка з медичного виробу для встановлення стану сп`яніння Drager Alcotest 6820 погано читається, вказаний медичний пристрій використано без достатньої правової підстави.
ОСОБА_1 в протоколі зазначив, що надасть пояснення в суді, однак був позбавлений такого, в медичний заклад для проходження огляду його не було направлено. Також вказує на те, що свідки надали пояснення на заздалегідь заготовлених формах та не були допитані в судовому засіданні.
Апелянт також вважає безпідставним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП, оскільки докази тому в матеріалах справи відсутні.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Коваля О.В. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вимогами ст. 251 КУпАП, встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показами свідків та ін.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 195798 26 листопада 2017 о 02 годині 00 хвилин на 203 км автомобільної дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу Alcotester Drager, кількісний показник якого склав 2,08 %. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимогу підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Вказаний протокол підписано ОСОБА_2 та свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 2). ОСОБА_2 в протоколі не викладено будь-яких заперечень щодо свого стану сп`яніння, зазначив лише про те, що надасть пояснення в суді.

Наведені в протоколі обставини, щодо управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, внаслідок чого цифровий показник приладу становив 2,08 проміле (при дозволених не більше 0,2 проміле) (а.с. 1).

Факт продування вказаного алкотестеру підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які оголошені в судовому засіданні. Свідки зазначали, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та в їхній присутності продув алкотест, показник якого становив 2,08 промілє. Також свідки зазначили, що з результатами дослідження ОСОБА_1 був згоден, від управління транспортним засобом його було відсторонено (а.с. 4,5).

З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу вбачається, що автомобіль ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , було затримано у зв`язку «з суттєвим перешкоджанням дорожньому руху, ст. 130 КУпАП». Вказаний акт також підписаний собою, яка притягується до адміністративної відповідальності, без заперечень (а.с.6).

За такого суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в обґрунтування своїх висновків вірно послалась на матеріали справи, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії від 26 листопада 2017 року згідно з яким ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, покази приладу Drager Alcotest 6820 та покази свідків.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, як на обставину, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності, підлягають відхиленню, оскільки його відсутність не спростовує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що покази свідків складені на аркушах із частково друкованим текстом, також не можна прийняти до уваги, оскільки в своїх показах свідки чітко виклали обставини правопорушення та факти на його підтвердження, крім того аркуш на якому викладені пояснення містить вільне місце, яким мали можливість скористатися свідки, проте такої необхідності не виникло.
На виклик апеляційного суду в судове засідання свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює далекобійником та перебуває за межами міста, тому з поважних причин не може з`явитись до суду. Свідок підтвердив, що давав покази працівникам поліції по факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки той мав відповідний запах з порожнини рота, проходив тест та був з ним згоден, свої покази підтвердив.
В зв`язку з не явкою в судове засідання свідка ОСОБА_4 , який отримав судовий виклик, його письмові покази оголошені в судовому засіданні, з яких також слідує, що він підтвердив факт перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння за відповідними ознаками, продував алкотестер «Драгер», який показав 2,08 % , з результатом був згоден.
Також підлягають відхиленню посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 заперечував результати дослідження проведені за допомогою алкотестера «Драгер», проте його не було направлено до медичного закладу для повторного дослідження, так як вказані посилання спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, де ОСОБА_1 зазначив, що надасть пояснення в суді, а також показами свідків.
Необгрунтованими є доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно відсутності підстав для використання Drager Alcotest 6820. Відповідно до наданого Управлінням патрульної поліції в Херсонській області Сертифікату серія А № 007292 від 1 вересня 2014 року затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlok ХТ», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14. Вказаний Газоаналізатор підлягає повірці з інтервалом в 1 рік (а.с.67). Вказаний медичний виріб, а саме Газоаналізатор Drager Alkotest пройшов державну реєстрацію, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, строк дії якого є необмежений (а.с.67).

Повірка використаного у даній справі Drager Alcotest 6820, проведена 19 вересня 2017 року, що вбачається із тестової роздруківки що також підтверджується відповідним свідоцтвом виданим того ж дня ДП «Укрметртестстандарт (а.с. 1, 68). На вказаній роздруківці містяться і інші необхідні данні, в зв`язку з чим не можна прийняти до уваги зауваження апелянта про нечіткість викладеного в ній тексту.
Підлягають відхиленню також посилання апелянта на те, що відповідно до наказу МВС України від 1 березня 2010 року № 33 Газоаналізатора Drager Alcotest 6820 не є дозволеним засобом до використання працівниками поліції, оскільки вказаний наказ не містить відповідних заборон.
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначав про неналежне його повідомлення про час та місце розгляду справи та розгляд справи за його відсутності, проте таке не може бути підставою для скасування законної постанови, оскільки ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, приймав участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції особисто та користувався послугами захисника, надавав пояснення та докази, в зв`язку з чим, його процесуальні права слід вважати відновленими.
Вчинене ОСОБА_1 правопорушення, передбачене положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП має підвищену суспільну небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

За наведених обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку, визнавши ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та були порушені вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та тим самим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, як вбачається з протоколу серії БР № 195800 від 26 листопада 2017 року о 02 годині 00 хвилин на 203 км автомобільної дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , та не виконав вимогу працівника міліції про зупинку, подану за допомогою жезла та свистка, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене положеннями ст. 122-2 КУпАП.
Районний суд дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП, посилався на протокол про вказане адміністративне правопорушення. Однак вказаний протокол підписаний лише ОСОБА_5 , який пояснення виклав в протоколі, як вірно зазначив суд, нечитаємим почерком, проте перше слово зазначено як «Не», що вказує на незгоду з протоколом. Показами свідків обставини викладені в протоколі не підтверджені. Рапорт інспектора роти № 3 батальону УПРП у м. Херсоні Кіхоть О.І., який підтвердив викладені в протоколі обставини, на який послався районний суд, не можна прийняти до уваги, як належний доказ, оскільки вказаний рапорт не пройшов належну реєстрацію в органах поліції, а в судове засідання вказаний працівник поліції не з`явився в зв`язку із зайнятістю на службі. Інших доказів суду не надано.

Таким чином належними доказами дії ОСОБА_1 в скоєнні адмінправопорушення передбаченого положеннями ст. 122-2 КУпАП не підтверджено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин оскаржувана постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 122-2 КУпАП не відповідає вимогам закону, а тому в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, яке призначено ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаних обставин, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови районного суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення відповідного адміністративного стягнення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Никифорова Р.С., якого притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року, в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та відповідно притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати, провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Цю ж постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Миколаївської області Бондаренко Т.З.