АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/265/18 Головуючий у І-й інстанції - Казак С.Ю.
Справа № 203/930/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 що проживає за адресою: АДРЕСА_1

провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.03.2017 року серії БР № 105207, 28.01.2017 року о 13-15 г. в м. Дніпрі на регульованому світлофорному перехресті пр. Олександра Поля та вул. Драгоманова в районі е/о №44, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Рено, н/з НОМЕР_1, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес, н/з НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, що потягло заподіяння механічних пошкоджень транспортним засобам. У вказаних діях водія ОСОБА_2 було встановлено невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху та їх кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Обгрунтовуючи свій висновок про відсутність у діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що докази винуватості останнього не є достатніми та беззаперечними, а отже її не можна вважати доведеною поза розумним сумнівом.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, винесена у порушення норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування фактичних обставин справи, без дослідження і надання належної оцінки обставинам пригоди та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що під час розгляду даної справи було допитано учасників ДТП та свідків, які надали суперечливі показання, втім до показань самого ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить поставитись критично, оскільки вказані особи спілкувалися між собою на місці пригоди, що було зафіксоване ОСОБА_1 шляхом їх фотографування своїм телефоном, а отже показання даних свідків є упередженими.

Зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було призначено автотехнічну експертизу за №2948-17 від 19.12.2017 року, згідно висновкам якої варіант дорожньої обстановки на місці події, описаний водієм ОСОБА_1, як і варіант дорожньої обстановки, описаний водієм ОСОБА_2, є можливими, проте суд не надав належної оцінки доказам в їх сукупності, зокрема не надано оцінку факту спілкування між водієм ОСОБА_2 та свідками ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також складеному на місці пригоди протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якому саме водій ОСОБА_2 є винним у зіткненні вказаних автомобілів.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши потерпілого ОСОБА_1, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги; захисника ОСОБА_6, що діє в інтересах ОСОБА_2, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне та вмотивоване рішення.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про недоведеність вини водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими.

Так, з фактичних обставин події вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце на регульованому сигналами світлофорного об'єкту перехресті, а отже вирішальне значення для оцінки дій водіїв мають сигнали світлофора, що були увімкнені для відповідних напрямків руху у момент виїзду на перехрестя автомобілів Рено, н/з НОМЕР_1, та Мерседес, н/з НОМЕР_2.

Згідно матеріалам справи, обидва водії надали взаємовиключні пояснення щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказав, що у день та час, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, він після зупинки на перехресті пр. Олександра Поля та вул. Драгоманова на червоний сигнал світлофору почав рухатись та виїжджав на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофору. Такі його пояснення збігаються з показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Водій ОСОБА_1 пояснив, що у день та час, вказані у постанові суду, він рухався на тому самому перехресті на дозволяючий зелений сигнал світлофору, в той час, як для водія ОСОБА_2 на момент його виїзду на перехрестя горів заборонний сигнал світлофору, внаслідок чого і сталася подія ДТП, винним в якій він вважає водія ОСОБА_7 Такі його пояснення збігаються з показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №2948-17 від 19.12.2017 року, експертом було розглянуто обидва вищезазначених варіанти дорожньої обстановки на місці пригоди та констатовано, що кожний із них, за певних умов, міг мати місце. Крім того експерт зазначив, що об`єм вихідних даних, наявних у матеріалах адміністративної справи, не дає можливості в категоричній формі визначити, на який сигнал світлофора здійснювали проїзд перехрестя автомобілі під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Аналізуючи вищенаведені обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про те, що матеріалами справи винуватість водія ОСОБА_2 не доведена поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, погоджується з правильністю вказаного висновку суду першої інстанції і вважає, що наявні в матеріалах справи докази у сукупності не дають можливості усунути достатньою мірою суперечності між показаннями водіїв та свідків, встановити дійсні фактичні обставини пригоди та прийти поза розумним сумнівом до висновку про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильності оскаржуваної постанови суду не спростовують, оскільки в цілому полягають у переоцінці доказів у справі, із наданням їм оцінки, з об'єктивністю якої суд апеляційної інстанції не може погодитись. Так, сам по собі факт спілкування свідків з одним з учасників ДТП на місці пригоди не свідчить про їх упередженість та неправдивість їх показань. Що стосується складання протоколу про адміністративне правопорушення саме відносно водія ОСОБА_2, то висновок посадової особи органів поліції, що його склала, про винуватість цього водія не є обов'язковим для суду та підлягає перевірці у межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з наведеним підстав для задоволення вимог апелянта не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця