Справа № 181/244/18
Провадження №3/181/85/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

за справою про адміністративне правопорушення

04 квітня 2018 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Юр'єв О.Ю, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Межівського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює різноробочим СФГ Альона, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, притягнутого по ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2018 року о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_1 по вул. Чкалова, смт Межова, Дніпропетровської області керував автомобілем CHEVROLET NIVA, державний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагували на світло, порушення мови та координації рухів). Медичний огляд для встановлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: вул. Сонячна, смт. Межова. Згідно висновку №121 водій керував транспортним засобом в стані наркотичного спяніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, зазначив, що наркотичні засоби не вживає.

Проте, скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №448490 від 18 березня 2018 року, висновком КЗОЗ Межівська ЦРЛДОР №121 від 18 березня 2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З адміністративного матеріалу вбачається, що постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності по ч.1. ст.130 КУпАП та був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів, а тому є іншою особою у розумінні статті 130 КУпАП.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених, зокрема ст.130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного спяніння повторно протягом року, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч.2 ст.33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією відповідної статті, зокрема по ч.2 ст.130 штраф з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вирішуючи питання про оплатне вилучення транспортного засобу, слід враховувати те, що автомобіль НОМЕР_2, належить СФГ Альона, а, згідно абз.4 п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року (зі змінами від 19 грудня 2008 року), оплатне вилучення транспортного засобу, як додаткове стягнення, не можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі, тому йому слід призначити стягнення у вигляді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, яка й приймається для розрахунку розміру штрафу по призначеному стягненню.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному стягненню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 352 гривень 40 копійок.

Враховуючи вище викладене, на підставі ч.2 ст.130 КУпАП та, керуючись ст.ст.221, 249, 252, 283, ч.1п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 352 (трьохсот п'ятидесяти двох) гривень 40 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: О. Ю. Юр'єв