Номер провадження: 33/785/1727/18
Номер справи місцевого суду: 496/3133/18
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Журавльов О.Г., за участю секретаря Ковязіної А.Д., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2018 року,

встановив:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії БД №414026, БД №414027 від 23.07.2018 року ОСОБА_2 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП та п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Встановлено, що 17.07.2018 року о 14.52 год. в м. Одеса по вул. Б. Хмельницького, 98, керуючи автомобілем «ТАТА 613», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, крім того водій ОСОБА_2 залишив місце ДТП.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість місяців;

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбаченої ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Не погодившись з прийнятою постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення за санкцією ст. 124 КУпАП, змінивши його з позбавлення права керування транспортного засобу на штраф.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 1) він покинув місце ДТП ненавмисно, він не помітив як скоїв наїзд на автомобіль; 2) він відшкодував завдані збитки водію пошкодженого автомобілю у повному обсязі; 3) він повністю визнав свою вину 4) він неофіційно працює водієм, це є його єдиним заробітком; 4) на його утриманні знаходяться малолітня дитина та дружина.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він участі у розгляді справи не приймав, копію постанови отримав лише 14.09.2018 року, апеляційну скаргу подав 01 жовтня 2018 року.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 12 вересня 2018 року за відсутністю ОСОБА_2, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав 14.09.2018 року, про що є його розписка в матеріалах справи (а.с.28).

Таким чином, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 підтвердила обставини скоєння ДТП, пояснила, що ОСОБА_2 17.07.2018 року о 14.52 год. в м. Одеса по вул. Б. Хмельницького, 98, керуючи автомобілем «ТАТА 613», номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Тойота», проте він цього не помітив та поїхав виконувати свою роботу, оскільки неофіційно працює водієм. Пізніше він зустрівся з власником пошкодженого автомобіля, компенсував йому за пошкодження автомобіля, про що отримав розписку.

Обставини правопорушення та вина правопорушника ОСОБА_2 підтверджуються наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №414027 від 23.07.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №414026 від 23.07.2018 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП за кваліфікуючою ознакою - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Крім того, факт скоєння вказаного правопорушення підтверджується схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_4 від 17.07.2018 року (а.с.3, 4, 16-17).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення ОСОБА_2 повної компенсації за вчинену шкоду суд не приймає до уваги, оскільки відповідна розписка міститься в матеріалах справи та була врахована судом першої інстанції при накладенні стягнення оскаржуваною постановою. Крім того, судом першої інстанції були враховані підстави, зазначені ст. 34 КУпАП, які пом'якшують відповідальність, а саме визнання своєї вини.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 працює водієм та це є для нього основним джерелом існування є необґрунтованими та не підтвердженими жодним належним та допустимим доказом.

Оскільки ОСОБА_2 не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль та зник з місця ДТП, з метою виховання ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових правопорушень, суд першої інстанції з застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП дійшов вірного висновку щодо визначення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_2 судом першої інстанції було враховано, що вказані порушення є грубими, пов'язаними з не дотриманням елементарних вимог Правил дорожнього руху. Застосувавши санкцію у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців (мінімальний строк позбавлення), суд першої інстанції діяв з урахуванням вимог Закону.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статями 122-4, 124 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Г.Журавльов