Справа № 214/6900/18
3/214/2260/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2018 серії БД №209263, ОСОБА_2 06.10.2018 о 10 годин 50 хвилин керував транспортним засобом д.н.з. 412-33АВ, по вул. Миколи Світальського, біля електроопори №202 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість мови, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечував обставини його вчинення, викладені в протоколі. Суду пояснив, що наркотики не вживає взагалі і в день зупинки його патрульними поліцейськими 06.10.2018 не перебував і не міг перебувати у стані наркотичного сп'яніння. Інспектор поліції не розяснив йому, що за відмову у проходженні огляду на вставлення стану сп'яніння передбачена відповідальність, а він особисто законів не знає і не допускав, що за це може бути позбавлений посвідчення на право керування транспортними засобами. Якби він це знав, то обовязково поїхав би до медичного закладу. Також, пояснив, що очі у нього були втомлені, оскільки він живе у селі та тяжко працює зранку до ночі. Підтримав клопотання свого захисника та просив задовольнити його.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 в судовому засіданні просив звернути увагу на те, що патрульні поліцейські порушили вимоги закону, коли не розяснили ОСОБА_2 права та можливу відповідальність за адміністративне правопорушення та склали щодо нього протокол. Також, зауважив, що відповідно до відеозапису з бодікамери інспектора поліції, на ньому не зафіксовано, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом та не зафіксовано присутність свідків в момент його відмови від проходження огляду. Окрім того, захисник звертає увагу, що не дивлячись на те, що у працівників поліції виникли сумніви з приводу перебування ОСОБА_2 в тверезому стані, вони не відсторонили його від керування транспортним засобом, та дозволили йому рухатися далі.

Також, до судового засідання за клопотанням ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 виклалися свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інспектор УПП ОСОБА_6, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розписками про отримання повісток особисто, але до суду вони не зявилися, про причини неявки суд не повідомили (а.с.20, 22, 23, 25, 27).

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом обєктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Обєктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обовязкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 вказаних кваліфікуючих ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Згідно з положеннями ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно зясовує обставини справи.

Так, в підтвердження вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених в протоколі обставинах, до матеріалів справи додано письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до яких в їх присутності 06.10.2018 водій ОСОБА_2, відмовився від проходження огляду на встановлення стану наркотичного спяніння (а.с.3).

На думку суду, пояснення цих свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не містять відомостей відносно того, з якими саме ознаками сп'яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи була така особа відсторонена від керування транспортним засобом. З таких пояснень свідків неможливо встановити, чи були підстави вважати, що водій перебував в стані наркотичного сп'яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп'яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп'яніння, від якого останній відмовився.

Отже, суд вважає, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які наявні у матеріалах справи, є такими, що викликають сумніви, тому не можуть бути розцінені як докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, положеннями ч.1 ст.266 КУпАП та п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015, встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження належного виконання патрульними поліцейськими зазначених вимог закону про необхідність відсторонення особи, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані спяніння від керування транспортним засобом.

Також, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Окрім того, згідно з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1395 від 07 листопада 2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Разом з цим, під час дослідження протоколу щодо складеного щодо ОСОБА_2, судом встановлено, що при його складанні інспектором патрульної поліції порушено вимоги зазначених вище правових норм, а саме не зазначено транспортний засіб, яким керував останній з ознаками наркотичного спяніння та відмовився від проходження огляду на встановлення такого стану. Також, у протоколі не розкрито суть адміністративного правопорушення, вона викладена формально, не конкретно, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, інспектором УПП у складеному протоколі належним чином не розкрито обєктивну сторону правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_2 має бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Також, під час перевірки матеріалів справи щодо ОСОБА_2, судом встановлено, що працівниками поліції в підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення не долучено жодних даних щодо обставин, через які був зупинений водій ОСОБА_2, тобто справа не містить відомостей щодо причини зупинки водія, що передбачені ст.35 Закону України «Про національну поліцію». Тому існують сумніви в неупередженості дій співробітників поліції, якими в повній мірі не виконано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп'яніння.

При цьому, до матеріалів справи додано рапорт співробітника поліції, з якого не зрозумілі причини зупинення транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та обставини, за яких він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі, з яких суд міг би зробити висновок про правомірність дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4).

Таким чином, досліджені судом протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2 та матеріали, додані до нього, не підтверджують наявності в його діях вказаних кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й, відповідно, не свідчать про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Окрім вищенаведених доказів у матеріалах справи наявні лише направлення ОСОБА_2 на проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння та довідка про отримання ним посвідчення водія на право керування транспортними засобами, що складені співробітниками патрульної поліції, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі ці документи не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про недоведеність вини ОСОБА_2 та унеможливлюють притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку складання протоколу має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідноз положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Хомініч С.В.