ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/236/18
Провадження № 3/210/204/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 квітня 2018 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В. Є., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені судовим розпорядником Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце народження: м. Нарткала, Кабардіно-Балкарської Республіки Російської Федерації, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2018 року, в провадження судді Сільченко В. Є. надійшла вищевказана справа пр адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи доходжу висновку про необхідність задоволення самовідводу з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 7 ч. 2 КУпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Водночас, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, п. 4 Рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року за №34, роз'яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Процесуальним законодавством, зокрема кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, передбачено різний порядок вирішення відводів та самовідводів у справах.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть, якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

Крім того, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.

З аналізу вказаних норм, доходжу висновку, що врегулювання процедури розгляду відводів та самовідводів в справах про адміністративні правопорушення слід здійснювати шляхом застосування аналогії закону, за нормами процесуального законодавства, в якому викладена вказана процедура в найбільш актуальній редакції. В даному випадку, таким процесуальним актом слід вважати Цивільний процесуальний кодекс України.

Так, відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Крім того, відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з'їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Як зауважував Європейський Суд, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа ле Компта, ван Лейвена і де Мейра). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов'язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справи Делкурта, П'єрсака і де Куббера).

Підставою заявлення головуючим суддею самовідводу, є намір уникнення подальших сумнівів у сторін по справі в неупередженості судді, оскільки вчинене адміністративне правопорушення, у здійсненні якого звинувачується ОСОБА_3, відбувалось в залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області під час розгляду суддею Вікторович Н. Ю. кримінальної справи. Суддя Вікторович Н. Ю. є головою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, до штату якого також входить головуючий у даній справі - Сільченко В. Є.

В існуючій судовій практиці мають місце поширені випадки заявлення суддям відводів у випадках розгляду ними справ, у яких раніше приймав участь голова суду, саме з підстав побоювання деяких учасників процесу можливого впливу з боку голови суду на суддів цього суду при розгляді таких справ, оскільки такі особи вважають, що голова суду має важелі впливу на суддю. Незважаючи на невірність такої думки, вказане свідчить, на переконання суду, про наявність сумнівів стороннього пересічного спостерігача у об'єктивності та неупередженості суддів при розгляді справ такої категорії. Незважаючи на те, що у даного судді відсутня дійсна неупередженість чи зацікавленість у результатах розгляду даної справи, у метою усунення можливих та вірогідних сумнівів у цьому з боку стороннього спостерігача, вважаю неможливим для себе здійснювати подальший розгляд даного провадження у зв'язку з чим заявляю самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2 КУпАП, 36, 40 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Самовідвід судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В. Є. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП - задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення №210/1856/18, провадження №3/210/204/18 передати до канцелярії Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями згідно вимог законодавства.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Є. Сільченко