Справа № 445/174/18 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О.М.
Провадження № 33/783/411/18 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, з участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 20 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Золочівського районного суду Львівської області від 20 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 12.01.2018 року о 18 год. 35 хв. в с. Плугів Золочівського району Львівської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-21011», р. н. С 0142 ІН, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2. 9 "а" Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а матеріали справи передати на розгляд трудового колективу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд трудового колективу Струтинського МПД ДП «Укрспирт», оскільки він щиро розкаявся у вчиненому, його робота повязана із керуванням транспортним засобом, має на утриманні дружину, дочку та трьох онуків. Зазначає, що не втікав від працівників поліції. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки такий пропущений з поважних причин.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

З огляду на те, що оскаржувану постанову від 20.03.2018 року ОСОБА_2 отримав 26.03.2018 року вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється та перевірці судом апеляційної інстанції не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпечність, особу правопорушника, який керуючи транспортним засобом, не зупинявся на вимогу працівників поліції, у судовому засіданні суду першої інстанції змінював показання щодо визнання ним вини у вчиненому.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_2 щирого каяття, як обставини, що помякшує відповідальність.

Враховуючи вищевказані обставини, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу матеріалів справи на розгляду трудового колективу.

Таким чином, вважаю, що суд першої інстанції з врахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, яке буде необхідним та достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень, а тому підстав для скасування постанови Золочівського районного суду м. Львова від 20.03.2018 року немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову Золочівського районного суду м. Львова від 20.03.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляцію - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1