Справа № 206/5842/18
Провадження № 3/206/2018/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Колтакової М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, що проживає за адресою: Молодогвардійська, 61/14, м. Дніпро, за ст. 183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровьска надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1за ст. 183-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До того ж, останній достовірно знав, що відносно нього складено протокол, який направлений до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв. Наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, справу слід розглядати без його участі, оскільки його під підпис було повідомлено в протоколі про адміністративне правопорушення про час та місце розгляду справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об'єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає га громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим розглянути справу без участі правопорушника.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 133 від 25.09.2018 року, складеним державним виконавцем Самарського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, з якого вбачається, що відповідно до примусового виконання виконавчого листа № 191/929/17 від 21.06.2017 року, виданого Синельниківськім міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з громадянина ОСОБА_1,встановлено, що останній у період з 10.07.2017 року по 01.09.2018 року, не сплачував аліменти ОСОБА_3 у розмірі 2000,00 грн. на утримання дітей (ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3), внаслідок чого утворилась заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання (а.п.2-3). Сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів/розмір простроченого щомісячного аліментного платежу з 10.07.2017 року по 01.09.2018 року становить 36 000,00 грн., копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.п.13), копією виконавчого листа (а.п.14), розрахунком нарахування виконавчого боргу (а.п.31).

Відповідно до ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.183-1 КУпАП, як несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ст.183-1 КУпАП передбачена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідальність за вказане правопорушення була встановлена Верховною Радою України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-УІІІ від 7 грудня 2017 року, який набув чинності через місяць з дня опублікування, а саме 6 лютого 2018 року.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з ч. 1, 2 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Оскільки, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 133 від 25.09.2018 року, громадянин ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, а саме: за несплату аліментів на утримання дитини, вчинену у період з 10.07.2017 року по 01.09.2018 року, проте до 6 лютого 2018 року вказані діяння не передбачали адміністративної відповідальності, а після встановлення відповідальності (6 лютого 2018 року) станом на 25.09.2018 року (дату складення адміністративного протоколу) сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, тому в діях ОСОБА_1 судом встановлений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Враховуючи докази, що містяться у справі, суд вбачає у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Відповідно до ст.34КУпАП судом пом'якшуючих обставин адміністративної відповідальності не встановлено.

Відповідно до ст.35КУпАП обтяжуючих обставин судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП України враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік обєктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми - не більше двох годин на день. Суспільно корисні роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами I або II групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, особу, відносно якої складено адміністративний протокол, ступінь його вини, майновий стан, відсутність помякшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, суд дійшов висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

Крім того, у відповідності до ст. 40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.183-1, ст. 33, 34, 35, 283, п.1 ст. 284 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.183-1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 судовий збір на користь держави в сумі 352 грн. 40 коп.

Розяснити правопорушнику, що суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

Суспільно корисні роботи виконуються не більше восьми годин на день.

У разі ухилення порушника від виконання суспільно корисних робіт постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, строк невиконаних суспільно корисних робіт може бути замінений адміністративним арештом.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського Апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В.Поштаренко