ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доданим клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови протоколу про адміністративне правопорушення 22 червня 2018 року о 21 год. 20 хв. у м. Дніпро на ж/м Тополя-2 біля буд. 23 водій ОСОБА_1 керував т.з. "Howda" AF НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків, результат якого склав 1,11 проміле. Своїми вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своєму клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 просить пропущений ним строк поновити, обгрунтовуючи це тим, що судовий розгляд провадження було здійснено без нього, а про існування даної постанови він дізнався лише 29 серпня 2018 року під час ознайомлення зі справою, тоді ж отримано і постанову його представником.

В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану постанову суду скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо нього - закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною в порушення вимог матеріального та процесуального закону.

Вказує, що згідно п. 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється саме керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, при цьому і відповідальність за ч. 1 ст. 130 КупАП настає зокрема у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, проте він не керував мопедом, а котив його на ремонт по тротуару, оскільки він був несправний, світло і двигун були вимкнуті, а доказів, що він керував транспортним засобом, в матеріалах провадження немає.

Також вказує, що працівниками поліції, як того вимагає положення ст. 266 КупАП, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, відсутні і такі відомості в матеріалах справи, що викликає сумніви у законності дій поліцейських при складанні протоколу.

Апелянт одночасно вказує, що суд посилається на пояснення свідків, які зазначили у свої поясненнях про те, що він погодився пройти огляд на стан сп'яніння на місці, проте в них не зазначено, що він керував транспортним засобом, також зазначає, що в протоколі зазначено тільки тих свідків, які були присутні під час його огляду та не зазначено тих, які бачили, що він не керував транспортним засобом.

Також зазначає, що суд розглянув справу поверхнево та формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції заслухавши ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що він отримав її копію за межами строку апеляційного оскарження, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ним з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздрукованим результатом тесту; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у присутності яких ОСОБА_1 пройшов відповідний огляд.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння підтверджений належними та достатніми доказами, які наявні в матеріалах провадження.

Посилання апелянта на порушення, які, на його думку, були допущені при розгляді справи судом першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки мають формальний характер, не спростовують наявності підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності та не обгрунтовують необхідності скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом, то такі доводи судом приймаються як необгрунтовані та непідтверджені, оскільки як вбачається з матеріалів провадження та відеозапису з нагрудної камери поліцейського підставою для зупинки ОСОБА_1 став факт порушення ним вимог ст. 121-5 КУпАП, а саме керування транспортним засобом без мотошолому, при цьому з наявного відео на початку спілкування останнього з працівниками поліції він зазначив, що щойно забрав мопед з СТО, при цьому ніяким чином не заперечував факт того, що він керував транспортним засобом.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Крот С.І.