Справа № 461/1084/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/783/324/18 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката Радановича Г.М. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2018 року, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови, 05.02.2018 року о 23 год. 51 хв. ОСОБА_1 в районі буд. № 12 по пр. Чорновола у м. Львові керував транспортним засобом Volkswagen н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 17 КУпАП.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що постанова є необгрунтованою, такою, що підлягає до апеляційного оскарження та скасування у зв'язку із неповнотою проведеного судового розгляду, винесеною з порушенням права на справедливий судовий захист, принципів верховенства права, законності, недостатньою аргументованістю рішення, а також допущення неправильності застосування норм матеріального права.

Щодо фактичних обставин, апелянт вказує, що ввечері 05.02.2018 року у нього виникла необхідність поїхати у м. Львів за запчастинами до автомобіля Volkswagen н.з. НОМЕР_1, які він замовив заздалегідь. Враховуючи, що в цей день апелянт вживав алкоголь, він попросив свого знайомого ОСОБА_3 відвезти його до Львова на автомобілі апелянта, на що останній погодився. На зворотній дорозі, на перехресті вул. Городоцькій та проспекту Свободи, ОСОБА_4, керуючи автомобілем апелянта знизив швидкість та пригальмував для здійснення повороту ліворуч. В цей момент позаду автомобіля апелянта сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Мерседес» (яким керував один з грабіжників) та автомобіля «ВАЗ». Обидва автомобілі рухалися перехрестям вулиці Городоцької з проспектом Свободи у м. Львові позаду автомобіля марки «Фольксваген», у якому знаходився апелянт ОСОБА_1, в напрямку від ТЦ «Магнус» до ринку «Добробут». В ході ДТП водій автомобіля марки «Мерседес», не витримавши дистанції спричинив зіткнення передньою частиною свого автомобіля марки «Мерседес» з задньою частиною автомобіля марки «ВАЗ». Для з'ясування обставин, за ініціативою невідомої особи з автомобіля марки «Мерседес» всі автомобілі від'їхали з місця ДТП, звернувши ліворуч на пл. Різні у м. Львові, де із застосуванням фізичної сили невідомі особи з автомобіля марки «Мерседес», відкрито заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1, а саме 900 польських злотих та 1500 гривень, чим спричинили останньому матеріальні збитки на загальну суму 8817 гривень. Крім цього, невідомі особи побили апелянта ОСОБА_1, забрали ключі від його автомобіля та намагалися відкрито заволодіти його автомобілем. Вибравши момент, коли один з грабіжників поїхав за підмогою, апелянт ОСОБА_5, швидко сів за кермо свого автомобіля (в стані алкогольного сп'яніння) та покинув місце пограбування, від'їхавши до безпечного, на його думку, місця - заправки «WOG», що знаходиться по пр. Чорновола у м. Львові біля ресторану «Макдональдс», де припаркував свій автомобіль. Після зупинки автомобіля в безпечному місці на автозаправці, апелянт повторно викликав працівників поліції, яким по приїзду повідомив, що його пограбували і він вимушено порушив правила дорожнього руху, а саме відігнав автомобіль у стані алкогольного сп'яніння, оскільки автомобілем намагалися відкрито заволодіти, нанесли йому тілесні ушкодження і він був вимушений негайно покинути місце пограбування разом з автомобілем. Однак, незважаючи на такі пояснення, працівниками поліції на апелянта безпідставно і незаконно було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що по даному факту грабежу апелянт звернувся з заявою у Галицький ВП ГУНП України у Львівській області, по якій проводиться досудове розслідування, яке внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000895 від 07.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та перебуває у провадженні слідчого СВ Галицького ВП ГУНП України у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 На даний час триває розслідування даного кримінального провадження та з'ясовуються обставини, що мають значення для даного кримінального провадження.

Підкреслює, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції суд не надав належного значення поясненням апелянта; не допитав свідка ОСОБА_3; не надав належного значення та не надав належної оцінки в оскаржуваній постанові долученим до матеріалів адміністративного провадження копії витягу з ЄРДР від 07.02.2018 року про порушення кримінального провадження за ч.2 ст. 186 КК України за заявою потерпілого ОСОБА_1 та копії протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1; відмовився дослідити та долучити до матеріалів адміністративного провадження диск з відеозаписом події грабежу ОСОБА_1 та спроби незаконного відкритого заволодіння автомобілем апелянта, та в результаті прийшов до невірного висновку про відсутність у діях апелянта крайньої необхідності. Суд безпідставно визначив гіпотетичну (можливу) шкоду від керування транспортним засобом у стані сп'яніння в результаті якого «..в будь-який час могло відбутись ДТП, могли постраждати люди, майно, тощо...» вищою ніж реально відвернена шкода життю, здоров'ю апелянта та небезпека втрати та пошкодження його майна - автомобіля Volkswagen. Апелянт вбачає в такій позиції суду порушення норм матеріального права.

Стверджує, що хоча формально в діях апелянта наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак такі його дії були зумовлені об'єктивними обставинами, а саме - крайньою необхідністю негайно покинути місце пограбування разом з автомобілем поки до зловмисників не підійшла допомога, і вони не повторили свої дії щодо відкритого заволодіння автомобілем апелянта з нанесенням останньому тілесних ушкоджень аж до позбавлення його життя.

Заслухавши думку правопорушника та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на оскарження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_7 дотримався.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку із порушенням ним п.п. 2.9а ПДР України, а саме у тому, що він 05.02.2018 року о 23 год. 51 хв. ОСОБА_1 в районі буд. № 12 по пр. Чорновола у м. Львові керував транспортним засобом Volkswagen н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупеч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах санкції вказаної статті. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу серії БР № 228170 від 06.02.2018 року, результатом тесту на алкоголь Drager від 06.02.2018 року, акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, згідно яких встановлено, що за результатами тестування у ОСОБА_1 проба позитивна 1,88 %, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, рапортом інспектора УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_10 від 06.02.2018 р.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Щодо покликань апелянта про те, що в його діях була крайня необхідність, то як вірно встановлено судом першої інстанції, в діях ОСОБА_1 не вбачається крайньої необхідності, оскільки з врахуванням того, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки та в будь-який час могло відбутись ДТП, могли постраждати люди, майно, тощо. З твердженням суду першої інстанції про те, що особа, яка свідомо сідає за кермо в стані алкогольного сп'яніння повинна нести відповідальність згідно чинного законодавства погоджується і суд апеляційної інстанції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2018 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.