Справа № 302/334/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

03.05.2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Вотьканича Ф.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2018 року.

Цією постановою провадження в справі щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого державним кадастровим реєстратором відділу в Міжгірському району ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП закрито, у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 23 березня 2017 р. в м. Івано-Франківськ продав автомобіль марки CHEVROLET- AVEO, 2005 р. випуску за 93 043 грн. 99 коп. і отримав доход, що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Згідно Закону України « Про запобігання корупції» ОСОБА_1 протягом 10 днів державний службовець повинен був повідомити НАЗК про суттєві зміни майнового стану. ОСОБА_1 цього вчасно не зробив і тільки 17.11.2017 р. подав до НАЗК повідомлення про суттєві зміни майнового стану. Дані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.1726 КУпАП як несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову судді та прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП з накладенням на нього, відповідно, стягнення у виді штрафу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Можливості подачі апеляційної скарги на постанову судді іншими особами цей Кодекс не передбачає. Прокурор до числа зазначених учасників провадження в справі щодо ОСОБА_1 не входить.

У статті 250 КпАП передбачено право прокурора брати участь у розгляді справи, а також оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.1 ст. 287 КпАП прокурор вправі оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу. Відповідно ж до ч.5 ст. 7 КпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Оскільки постановою судді від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_1 заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадян, не застосовувались, то в даному випадку прокурор здійснювати нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу права не має.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст. 7, ст. 250, ч.1 ст. 287 та ч.2 ст. 294 КпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративні правопорушення і констатовано, що її усунення може бути вирішено лише в законодавчому порядку.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 в справі «Щокін проти України» визначено вимоги до якості закону за такими критеріями як доступність для зацікавлених осіб, чіткість та передбачуваність у застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості, можливість його різного тлумачення є порушенням цих вимог. У разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків, органи державної влади зобовязані віддати перевагу тому його тлумаченню, яке є найбільш сприятливим для особи.

Отже, Апеляційний суд вважає за необхідне керуватись у даному випадку приписом ч.2 ст. 294 КпАП і на його підставі визнає, що скарга подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови судді в цій справі, а тому не може бути прийнята апеляційним судом до свого розгляду.

Керуючись ст. ст. 278, 294 КпАП, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_1 про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КпАП, у звязку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Ф.А. Вотьканич