ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 663/2245/18 Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 33/819/121/18 Суддя апеляційного суду Склярська І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Склярська І.В., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 21.07.2018 о 23:00 годині по вул. Центральна в смт Лазурне Скадовського району, керував транспортним засобом FIAT DUCATO, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медогляду, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року накладено на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначаючи, що в судовому засіданні він не був присутній, копію постанови від 18 жовтня 2018 року він отримав лише 10.11.2018 року та на його думку наявні підстави для поновлення строку оскільки строк пропущено з поважних причин.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що:

-від проходження медичного огляду він не відмовлявся. Працівником поліції було відмовлено в його проханні пройти медичний огляд у лікарні;

-страшим сержантом ОСОБА_3 було порушено порядок огляду на стан спяніння, у звязку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини;

-вважає, що письмові пояснення свідків зазначених в протоколі не можуть бути доказом в цій справі. При наявності сумнівних показань свідків суд не викликав і не допитав свідків в судовому засіданні, у звязку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами;

-вважає, що суд допустив грубе порушення його процесуальних прав, неповно та не обєктивно розглянув справу. Належним чином не повідомляв його про слухання справи. 18.10.2018 він заявив клопотання про перенесення дати розгляду справи, але судом було відмолено у задоволенні даного клопотання та в порушення ст.268 КУпАП суд розглянув справу без його участі;

-вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП так як в ньому не вказано за якою саме частиною ст.130 КУпАП кваліфіковано його дії.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у звязку з поважними причинами пропуску строку підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_2 не був присутній в судовому засіданні 18 жовтня 2018 року, постанову суду від 18 жовтня 2018 року отримав 10 листопада 2018 року, а апеляційну скаргу подав 15 листопада 2018 року, дотримавшись 10-денного строку на її оскарження.

За розясненнями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» ( пункт 27), якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох

свідків, що є підставою для притягнення порушника до

адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №360484 від 21 липня 2018 року /а.с.1/, в якому містяться підписи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, письмовими поясненнями зазначених свідків /а.с.2,3/, відповідно до яких водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, а також відеозаписом.

Так, з відеозапису вчинення правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які знаходяться поруч з ним та поліцейським відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Зазначене ним не спростовано. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив, що він відмовився від пояснень і підпису в протоколі.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду в лікарні, суд вважає безпідставними та розцінює їх засобом уникнення від відповідальності.

Також, не є слушними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно та необєктивно розглянув справу, оскільки судом під час розгляду даної справи досліджені всі наявні в матеріалах докази, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вчасно отримував судові повістки на судові засіданні призначені на 02.10. та 18.10.2018 року, а тому його доводи в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а саме в ньому не вказано за якою частиною ст.130 КУпАП кваліфіковано його дію підлягають відхиленню як такі що не відповідають дійсності.

Виходячи з норми ч.1 ст.130 КУпАП підставою для адміністративної відповідальності є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Отже, в діях ОСОБА_2 у звязку із відмовою від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «ОСОБА_6 проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Поновити строк для подання апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року, щодо ОСОБА_2.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду ОСОБА_6