АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/130/18 Номер провадження 33/786/545/18Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участі:

секретаря судового засідання - Костюченко М.В.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПП «ОСОБА_3», проживаючого: АДРЕСА_1,

на постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.03.2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн. на користь держави із позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 05.02.2018 року о 02 год. 30 хв. на а/д Полтава-Олександрія в с. Лелюхівка, Новосанжарського району Полтавської області керував автомобілем ВАЗ-21053 д.н.з. НОМЕР_1. з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: порушення мови, координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він просить скасувати постанову, звільнити його від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а матеріали про адміністративне правопорушення передати на розгляд трудового колективу ПП «ОСОБА_3» для вирішення питання про застосування до нього заходів громадського впливу, зобов'язавши ПП «ОСОБА_3» повідомити суд, не пізніше як у десятиденний строк з дня отримання матеріалів про прийняте рішення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що правопорушення він вчинив вперше, щиро розкаявся, має позитивні характеристики за місцем роботи і місцем проживання, має на утриманні дружину та малолітню дитину.

Крім того, ОСОБА_2 просить врахувати те, що його робота пов'язана з керуванням транспортним засобом і є єдиним джерелом доходу.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, які є взаємо узгодженими між собою та не оскаржується апелянтом.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, може бути звільнена від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про передачу на поруки ОСОБА_2 на перевиховання в колективі ПП «ОСОБА_3» та просила передати матеріали про адміністративне правопорушення на розгляд трудовому колективу ПП «ОСОБА_3» для вирішення питання про застосування засобів громадського впливу, звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 працює на посаді продавця у вищезазначеному підприємстві, до роботи відноситься добросовісно, характеризується позитивно, щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, правопорушення вчинив вперше.

До клопотання приєднано протокол зборів трудового колективу ПП «ОСОБА_3». При цьому, як вбачається з протоколу № 2 зборів трудового колективу ПП «ОСОБА_3», на зборах були присутні три працівника підприємства, однак сам ОСОБА_2 на цих зборах трудового колективу присутній не був. Крім того, зі змісту протоколу зборів вбачається, що на зборах обговорювалась заява ОСОБА_4 про передачу саме його, а не ОСОБА_2 на поруки цьому колективу. Однак, без заяви ОСОБА_2 його вирішено взяти на поруки колективу.

Вище зазначена обставина свідчить про формальний підхід до вирішення колективом цього питання та викликає сумніви щодо доцільності та ефективності застосування до правопорушника ОСОБА_2 заходу громадського впливу.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.03.2018 року відносно нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар