Справа № 354/90/18
Провадження № 33/779/187/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Іванов А. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, та його захисника - фахівця в галузі права ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.03.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ФОП, жителя АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 14.01.2018 року в 04-05 год. в с.Поляниця по вул. Карпатській, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, тим самим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причини пропуску строку апелянт посилався на те, що справу було розглянуто судом без його участі, повідомлення про час та місце розгляду справи він не отримував. В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати як незаконну, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що працівниками поліції не вказано марку пристрою Drager, яким визначався стан його сп'яніння. Вважає, що проведений огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Drager є неприпустимим, оскільки цей прилад відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України. Посилається на те, що працівники поліції відмовились надати відомості щодо проходження калібрівання приладу Drager. Вказує, що в матеріалах провадження відсутні будь-які свідки, які б вказали, що він відмовився від проходження огляду. Вважає, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду. Апелянт також посилається на відсутність в матеріалах провадження направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить, на думку апелянта, про порушенням процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Посилається на те, що його не було відсторонено від керування, що свідчить про порушення вимог ст. 266 КУпАП, та невідповідність дій працівників поліції процедурі оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП. Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не викликав і не допитав свідків у судовому засіданні, що свідчить про формальний поверховий підхід. Вважає, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання безпосередньо під час судового розгляду.

В судове засідання з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, та фахівець в галузі права - ОСОБА_3, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 та фахівець в галузі права - ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній. Просили поновити строк, постанову судді скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, на підставі того, що проведений огляд на стан сп'яніння є недійсним, виходячи зі змісту ст. 266 КУпАП, внаслідок використання працівниками поліції приладу Drager, який відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити частково, постанову судді - скасувати, прийняти нову постанову, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Даних про те, що ОСОБА_2 було належним чином повідомлено судом першої інстанції про час розгляду справи 22.03.2018 року, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи міститься лише розписка про виклик ОСОБА_2 до місцевого суду на 22.03.2018 року о 09-15 год., проте відмітки щодо одержання ним вказаної повістки про виклик, або іншого доказу на підтвердження факту отримання останнім сповіщення, немає (а.с. 14-16).

В апеляційній скарзі апелянт в якості причини пропуску строку посилався на те, що справу було розглянуто судом без його участі, повідомлення про час та місце розгляду справи він не отримував, що є слушним.

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_2 належить поновити, постанову суду - скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_2 14.01.2018 року в 04-05 год. в с. Поляниця Івано-Франківської області по вул. Карпатській, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №024015 від 14.01.2018 року, складеного уповноваженою на те особою - начальником СРПП №3 Яремчанського ВПГУНП ОСОБА_4 у присутності двох свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6 з зазначенням як їх анкетних даних, так й адрес мешкання, з долученням до протоколу їх пояснень (а.п. 1, 3, 4).

Протокол підписаний особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 В графі протоколу про адміністративне правопорушення «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» міститься запис наступного змісту: «випив 100 гр. горілки, після чого вирішив доїхати до місця... Автомобіль доставляю до місця мого перебування» (а.п. 1), що свідчить про те, що ОСОБА_2 підтвердив факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Матеріали провадження не містять жодних зауважень з боку ОСОБА_2 щодо незаконних дій працівників поліції під час складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, або будь-яких клопотань ОСОБА_2 з цього приводу.

При складенні протоколу ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього (а.с. 1).

Відповідно, йому були відомі вказані вище права. Відомостей про те, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості ними скористатися, чи його у таких правах було обмежено, не встановлено.

Дійсність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується долученою до нього роздруківкою результату тесту, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, показник якого становив 1,32 % (промілє). На вказаній роздруківки з технічного засобу міститься підпис ОСОБА_2 (а.п. 2), що свідчить про його згоду з показником приладу.

Вказаний результат технічного засобу з показником у 1,32% засвідчили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у долучених до протоколу про адміністративне правопорушення поясненнях та підтвердили той факт, що водій погодився пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» (а.п. 3-4).

Жодних сумніві у зацікавленості в результатах розгляду або упередженості вказаних свідків під час апеляційного перегляду не встановлено.

ОСОБА_2 та фахівець галузі права - ОСОБА_3 не заявляли клопотання про виклик вказаних свідків в судове засідання апеляційного суду.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, які б підтверджували незгоду ОСОБА_2 з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння проведеного на місці його зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер».

Таким чином вважаю, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився працівниками поліції, за згодою останнього, на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, технічним приладом Drager Alcotest 6810 (а.п. 3).

Наданими суду апеляційної інстанції матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом марки «OPEL VECTRA», д.н.з.НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння

Доводи апелянта в частинні того, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання безпосередньо в судовому засіданні не є слушними, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності.

Безпідставними належить визнати доводи апелянта про те, що газоаналізатор Drager Alcotest 6810, відсутній у переліку відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів.

Апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу «Drager Alcotest 6810», або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів, та своєчасного проходження відповідного калібрування, а саме 27.10.2017 року, що вбачається з роздруківки результату технічного приладу Drager Alcotest 6810 (а.п. 2), що свідчить про його придатність до застосування.

Свою незгоду з застосуванням для вимірювання стану алкогольного сп'яніння технічного засобу Drager Alcotest 6810, ОСОБА_2 висловив лише в апеляційній скарзі, в той час як ані під час проведення такого огляду працівниками поліції на місці зупинки, ані після цього, ОСОБА_2 не виказував жодним чином, що розцінюю як спосіб захисту останнього з метою уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином доходжу висновку, що використаний працівниками поліції Drager Alcotest 6810, який правомірно введений в експлуатацію на час дії дозвільних документів, та згідно норм діючого законодавства, в разі проведення офіційних вимірів, підлягав періодичній повірці з частотою не рідше 1 разу в 12 місяців, пройшов таку повірку в належний строк.

Враховуючи наведене вище, доводи апелянта в частині того, що працівники поліції відмовились надати йому відомості щодо проходження калібрування приладу Drager, не є слушними, оскільки вказані відомості містяться на роздруківки результату тесту, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, з якими ОСОБА_2 був ознайомлений під підпис (а.п. 2).

Доводи апелянта про те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які свідки, які б вказали, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, так само як і доводи про відсутність в матеріалах провадження направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.п. 23, зміст апеляційної скарги), не заслуговують на увагу, оскільки вони не мають жодного значення для прийняття рішення в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі (а.с. 1), згідно якого, ОСОБА_2 притягнено до відповідності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п. 2.9 а ПДР України, а не за керування у стані наркотичного сп'яніння чи за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду є неспроможне.

Оскільки ОСОБА_2 фактично погодився з результатами алкотесту, про що свідчать як його пояснення у протоколі, так й підпис на роздруківки результату алкотесту, у працівників поліції не було законних підстав для направлення ОСОБА_2 до медичного закладу для проходження освідчення на стан сп'яніння.

Посилання апелянта на те, що матеріали провадження не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, як на підставу незаконності дій працівників поліції при оформленні матеріалів, не впливають на прийняте рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Наведеними вище доказами підтверджується той факт, що працівники поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння щодо ОСОБА_2 діяли відповідно до приписів як ст. 266 КУпАП, так й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Отже, враховуючи наведене вище доходжу висновку, що оскільки адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортним засобам в стані алкогольного сп'яніння в діях ОСОБА_2 є склад вказаного адміністративного правопорушення, що тягне за собою адміністративну відповідальність.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 33, 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.12.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.03.2018 року, якою ОСОБА_2, притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло