Справа № 308/1869/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Закарпатській області відносно громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про ідентифікаційний номер платника податку в матеріалах справи відсутні, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2018 року, о 02 год. 50 хв., водій ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Можайського, в м. Ужгороді, біля будинку №34, з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, порушення координації рухів, зіниці ока не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в закладі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. У попередньому судовому засіданні, що мало місце 21.03.2018 року, ОСОБА_1 свою вину не визнав, заперечив факт керування транспортним засобом та зазначив, що за кермом автомобіля був ОСОБА_2, він був лише пасажиром, а тому і відмовився від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судові засідання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, якій було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За частиною 1 статті 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння визначено ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до ст.266 КУпАП та п.2 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп'яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується наявними в справі їх письмовими поясненнями.

Допитаний у судовому засіданні інспектор патрульної поліції роти №1 батальйону УПП ОСОБА_6 показав, що 18 лютого 2018 року близько 02 год. 50 хв., під час патрулювання міста, по вул. Можайського в м. Ужгороді, біля будинку №34, ними був зупинений автомобіль НОМЕР_1, на якому у темну пору доби не горіли обидві фари. В ході оформлення адміністративних матеріалів за ч.1 ст.121 КУпАП, у нього виникла підозра щодо стану водія ОСОБА_1, який мав порушення мови та координації рухів, зіниці ока не реагували на світло, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки з використанням спецзасобу «Драгер» або у медичному закладі, але від проходження такого він відмовився в присутності двох свідків. Інспектор наполягав, що за кермом зупиненого транспортного засобу був саме ОСОБА_1, який і предявив для перевірки своє посвідчення водія.

Факт керування ОСОБА_1 18.02.2018 року, о 02 год. 50 хв., автомобілем НОМЕР_1, також підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, що міститься на CD-диску, який приєднаний до матеріалів справи.

Судом вживалися заходи щодо виклику в судове засідання ОСОБА_2, на якого ОСОБА_1 вказує, як на особу яка 18.02.2018 року на момент зупинки автомобіля НОМЕР_2, був за кермом, однак такий на неодноразові виклики суду не зявлявся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином.

Суд критично оцінює заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування транспортним засобом та вважає їх способом захисту, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №083847 від 18.02.2018 року ОСОБА_1, на час його складання, будь-яких заперечень з даного приводу не висловлював, а в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив «відмовляю».

Судом також вживалися заходи щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак такі в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином.

Враховуючи в сукупності всі зібрані та дослідженні докази, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №083847 від 18.02.2018 року, наявними в справі письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відеозаписом, що міститься на CD-диску.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, оскільки на думку суд саме цей вид адміністративного стягнення буде відповідати вимогам ст. 23 КУпАП, а саме буде сприяти вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.40-1, ч.5 ст.283 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 130 ч.1, 245, 283,-285, 287,-291 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закон України «Про судовий збір» суддя, -

П О С Т А Н О В ИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7