АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/1848/18 Суддя 1-ї інстанції: Божко В.В.
Провадження № 33/790/628/18
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката Єрьоменко Ріти Рафісівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 30.05.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Київського районного суду міста Харкова від 30.05.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2, 16.03.2018 року о 10-49 на автодорозі Київ - Харків, М-03, 76 км, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці та звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, у закладі охорони здоров'я, відмовився у присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України .

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 30.05.2018 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує, що він дійсно був зупинений працівниками поліції, та під час спілкування між ними виник конфлікт, у зв'язку з чим працівники поліції безпідставно розпочали складати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за технічні недоліки транспортного засобу. Такий конфлікт тривав протягом півтори години, та на вулиці він перебував роздягнутий, тому руки і тремтіли, але він працює 20 років водієм вантажівки та розуміє всю відповідальність за життя, збереження автомобіля та вантажу, що перевозить у зв'язку з чим не вживає спиртних та наркотичних засобів.

Вказує, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся, та у зв'язку з конфліктом був готовий пройти медичний огляд, тільки з іншими працівниками поліції.

В подальшому він прийняв рішення самостійно звернутись до медичного закладу, і протоколом (а.с. 39) за результатами огляду було встановлено що ОСОБА_2, не перебував в стані сп'яніння, ані алкогольного, ані наркотичного.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ОСОБА_2 готовий був пройти медичний огляд, але за участю іншого патрульного екіпажу, оглянувши в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції, що наявний в матеріалах справи (а.с. 10), приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Встановлено, що 16.03.2018 року співробітниками поліції на автодорозі Київ-Харків М-03, 76 км був зупинений автомобіль МАН, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та звужені зінниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров'я ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Викладені в протоколі обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Крім того, під час розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні було переглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції, на якому з 10.51.44 години до 10.52.44 години на неодноразові запитання співробітника поліції в присутності двох свідків зафіксована відмова водія ОСОБА_2 у проведенні огляду в медичному закладі, що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 та його захисника з приводу, що ОСОБА_2, сумніваючись в неупередженості працівників поліції, хотів пройти огляд з іншим патрульним екіпажем, не спростовують обгрунтованості прийнятого судом рішення, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко визначає відповідальність за відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку та не передбачає застереження у випадку небажання особи проходити такий огляд на пропозицію працівників поліції, в діях яких у водія можуть бути сумніви з того чи іншого приводу. Крім того, проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я, а не працівниками поліції.

У апеляційного суду в даному випадку відсутні підстави приймати до уваги протокол № 639 (а.с. 39) від 16.03.2018 року, який був наданий ОСОБА_6, оскільки як вірно зауважив суд першої інстанції вказаний протокол не містить необхідних реквізитів та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції такий документ як протокол не передбачений.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що ОСОБА_2 не заперечував факту відмови від проходження огляду, зауваживши, що хотів пройти огляд, викликавши інший патрульний екіпаж, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 30.05.2018 року у відношенні ОСОБА_2 - без змін.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик