Справа № 530/585/18
Номер провадження 3/530/89/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2018 року суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Должко С.Р. розглянувши матеріали, які надійшли від Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 187, ст. 187 ч.1, КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець с. Велика Павлівка, вул. Вишнева, 158, Зіньківського району, Полтавської області, не працюючого, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності раніше притягувався 26.04.2018 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ст.178 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшов адміністративний матеріал із Зіньківського відділення поліції Гадяцького ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст. 187, ст. 187 ч.1, КУпАП для розгляду по суті. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено ДОП СП Зіньківського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_2.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ГП №501569 від 04.05.2018 року вказано, що 22.04.2018 року ОСОБА_1 був відсутній за місцем свого проживання, чим порушив одне з обмежень адміністративного нагляду.

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до норм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз"яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв"язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Нормами ст.251 КУпАП передбачено, що обов"язок щодо збирання доказів покаладється на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Під час судового засідання, відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд не взяв як доказ протокол про адміністративне правопорушення ГП №501569 від 04.05.2018 року так як фактичні дані, встановлені протоколом про адміністративне правопорушення не відповідають описовій частині ст.187 ч1 КУпАП. Тобто ДОП СП Зіньківського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_2 не вказано, коли саме (не вказано час) був відсутній ОСОБА_1 за місцем свого проживання (не вказано місце проживання).

Таке непрофесійне ставлення посадової особи Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області, а саме ОСОБА_2 до свої посадових обовязків призвело до складення протоколу з порушеннями вимог Інструкції, в звязку з чим, суд не взяв як доказ протокол про адміністративне правопорушення ГП №501569 від 04.05.2018 року до уваги.

В діях працівника поліції ОСОБА_2, є суттєві порушення, що зачіпають права та інтереси громадян. При вказаних обставинах суд вважає необхідним про вище викладене повідомити начальника Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області та прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області для прийняття відповідних мір реагування та усунення подібних порушень Закону.

Керуючись ст. ст. 7, 251, 255, 282, 283, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Повідомити начальника Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області та прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області про вказані недоліки для вжиття відповідних організаційно-правових заходів.

Про прийняті заходи повідомити Зіньківський районний суд Полтавської області у місячний строк з дня отримання даної постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3