П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 553/397/18

Номер провадження 3/530/129/18

19.07.2018 р. м.Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Должко С.Р., розглянувши заяву судді Диканського районного суду Полтавської області Новака Д.І. про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 553/397/18 (провадження № 3/529/397/18), що надійшла з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судді у відставці, який на момент вчинення інкримінованого правопорушення працював на посаді голови Ленінського районного суду м. Полтави, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

06.06.2018 року за результатами автоматизованого розподілу суддю Диканськогорайонного суду Полтавської області Новак Д.І. визначено головуючим суддею у справі про адміністративне правопорушення, пов"язане з корупцією, у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, справа № 553/397/18 (провадження № 3/529/397/18).

Головуючий у справі суддя Новак Д.І. подав заяву про самовідвід від розгляду даної справи у зв"язку з тим, що працюючи на посаді голови Диканського районного суду Полтавської області він добре знає ОСОБА_1, який працював в Ленінському районному суді м. Полтави на посаді судді, заступника голови та голови суду. Часто зустрічався та спілкувався на різних нарадах, семінарах, обговорюючи питання судової практики різних категорій справ, підтримував ділові стосунки і підтримує зараз товариські стосунки.

Дослідивши наявні матеріали заяви про самовідвід, вважаю, що заява про самовідвід головуючого у справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, справа № 553/397/18 (провадження № 3/529/397/18) судді Новак Д.І. підлягає задоволенню з наступних підстав.

До Диканськогорайонного суду Полтавської області з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП у відношенні ОСОБА_1.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно ст. 56 ч.7 п.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Статтею 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ч. 2 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді чи самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Між тим, згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином, зазначена міжнародно - правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Із практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та обєктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти України» (Заява№ 21722/11) (пункти 104 та 106) зазначив, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обгрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey V. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та ЗО, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, тому будь який суддя,стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86; рішення від 09.11.2006 p. у справі «Білуга проти України).

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) та порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) по справам про адміністративні правопорушення.

Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію закону.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з'їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з'їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, необхідно памятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді у результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Як вбачається з п. 4 ч. 1 ст. 4 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності судів та інших представників судової системи та його врегулювання, субєкт конфлікту інтересів зобовязаний вживати заходів щодо самостійного врегулювання конфлікту інтересів (в тому числі в процесуальному порядку), або звертатися до Ради за рішенням про врегулювання конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об'єктивного рішення у справі.

Таким чином, з метою виключення сумніву щодо об'єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, вважаю, що подана головуючим суддею Новак Д.І. заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9 Конституції України, ст.ст. 23, 48,56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 246 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 4 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності судів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженого рішенням РСУ від 04.02.2016 року № 2, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заявлений самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов"язане з корупцією, у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі №553/397/17 (провадження 3/529/397/18).

Передати дану справу до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу іншому судді, визначеному відповідно до вимог чинного законодавства.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_3