Дата документу 25.07.2018 Справа № 554/5268/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, не одруженого, не працюючого, РНОКПП невідомий, до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в :

7 липня 2018 року о 19 год. 45 хв., порушник ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen LT д. н. з. ВІ 1518 СІ на перехресті вулиць Сінна та ОСОБА_2 в м. Полтава в порушення пункту 14.6 Правил дорожнього руху України (далі-Правил) здійснив обгін на перехресті, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом Opel Zafira Tourer д. н. з. ВІ 5037 СК, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Суд, приймаючи до уваги те, що правопорушник про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомляв та враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, розцінює причину його неявки як неповажну, у звязку з чим, вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши докази, додані до протоколу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Згідно пункту 14.6.а Правил, яким встановлено, що на перехресті обгін заборонено.

У відповідно до чинного законодавства відповідальність за ст. 124 КУпАП встановлена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Інший учасник ДТП ОСОБА_3 в суді пояснив, що він дійсно рухався у вказаному місці в зазначені в протоколі день і час. Доїжджаючи до перехрестя по смузі руху, що примикає до осьової, маючи намір здійснити поворот ліворуч на вулицю ОСОБА_2 та включивши лівий покажчик повороту, він почав здійснювати маневр повороту ліворуч. В цей час автомобіль НОМЕР_1, який рухався по цій же смузі за ним почав здійснювати обгін його автомобіля, що не дозволено на перехрестях, внаслідок чого відбулося зіткнення і автомобілі отримали пошкодження. Автомобіль Volkswagen LT після зіткнення зупинився на відстані не менше 200 м від місця ДТП.

В ході огляду місця ДТП зафіксований факт його вчинення, місце зіткнення та розташування автомобілів на ньому, про що свідчить схема до протоколу огляду місця події (а. с. 3), яку суд приймає до уваги як доказ по справі.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Суд констатує, що «поза межами розумного сумніву» за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, в суді безперечно доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, допустив порушення вимог п. 14.6.а Правил, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення Правил, ступінь його вини, поведінку під час ДТП та після нього, і вважає, що на нього повинно бути накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись статтями 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Піддати громадянина ОСОБА_1 на підставі ст. 124 КУпАП адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 352,40 грн. на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк предявлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А.Г. Савченко