АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/3/18 Головуючий у першій інстанції: Маштак К.С.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2018 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: скаржника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, громадянина України, не одруженого, маючого вищу освіту, що проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В :

Районним судом ОСОБА_3 визнано винним в тому, що о 20 год 00 хвилин 12.08.2017 в м. Дніпро по вул. Дежнева, 124, керував автомобілем Daewoo, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вказує, що 08.09.2017 року він отримав копію постанови суду першої інстанції, після чого 09.09.2017 року отримав поранення у вигляді втрати частини кінцівки пальця та глибокого порізу, що унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений строк.

ОСОБА_3 також повідомляє, що зміг подати апеляційну скаргу лише 27.09.2017 року, проте 19.10.2017 року отримав ухвалу Апеляційного суду від 10.10.2017 року про повернення апеляційної скарги у зв'язку з тим, що він не підписав апеляційну скаргу.

23.10.2017 року апелянт повторно подав апеляційну скаргу та просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції як такий, що пропущений з поважних причин.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що на нього було оказано тиск працівниками поліції, протокол підписав без ознайомлення з ним.

Також посилається на те, що справу було розглянуто без його участі чи участі його захисника, вказує, що суд першої інстанції його не повідомляв його про дату та час розгляду справи, що на його думку є порушенням його права на захист.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на положення ст.33, 268, 247, 280, 283, 284 КупАп, вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та перевіривши матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, розглянувши доводи клопотання ОСОБА_3 про поновлення строків на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як було з'ясовано в судовому засіданні, про прийняте рішення суддя Бітенко Є.О. не повідомив, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про його повідомлення про дату та час розгляду справи, а копію постанови суду ОСОБА_3 отримав 08.09.2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи, після чого 09.09.2017 року отримав поранення у вигляді втрати частини кінцівки пальця та глибокого порізу, що унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений строк. ОСОБА_3 також повідомляє, що зміг подати апеляційну скаргу лише 27.09.2017 року, проте 19.10.2017 року отримав ухвалу Апеляційного суду від 10.10.2017 року про повернення апеляційної скарги у зв'язку з тим, що він не підписав апеляційну скаргу. 23.10.2017 року апелянт повторно подав апеляційну скаргу.

За таких обставин ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин, у зв'язку з чим цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції, як з'ясовано при вивченні наявних матеріалів, були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Винність у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення БР № 230205 від 12.08.2017, з якого вбачається, що ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків від проходження медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп'яніння.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що вони були запрошені співробітниками поліції в якості свідків, того як громадянину ОСОБА_3 було запропоновано в їхній присутності пройти медичний огляд для встановлення ступеня алкогольного сп'яніння, на що останній відмовився в їхній присутності. Водія було ознайомлено зі ст. 63 КУ та ст. 130, 268 КУпАП.

Письмовими поясненнями ОСОБА_6, з яких вбачається, що 12.08.2017 р. приблизно о 20:00 його товариш ОСОБА_3 після вживання спиртних напоїв сів за кермо Део Ланос н.з. НОМЕР_1 та поїхав в невідомому йому напрямку, після чого десь о 21:00 ОСОБА_3 подзвонив йому та сказав, що скоїв ДТП.

Письмовими поясненнями ОСОБА_8 з яких вбачається, що вони разом з його товаришем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_3 сів за кермо Део Ланос н.з. НОМЕР_1, яка йому не належить, незважаючи на зауваження ОСОБА_8 робити це, поїхав у невідомому напрямку, після чого потрапив у ДТП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та іншими матеріалами в їх сукупності.

З огляду на викладене, не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи та посилання ОСОБА_3, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і безпідставними, такими, що не підтверджено жодними доказами чи даними, які б свідчили про достовірність даних стверджень. При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Інші доводи апелянта вважаю такими, що мають на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області В.Д. Коваленко