ПОСТАНОВА

Справа № 137/264/18

02.05.2018 3/137/78/18

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зі слів - не працюючого, за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 05.02.2018 р. о 22:40 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ОСОБА_2 Спрінтер, 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_1, по 1-ому пров. Богдана Хмельницького в смт. Літин Літинського району Вінницької області з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в Літинській ЦРЛ.

ОСОБА_1, інкримінується порушення вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав пояснивши, що не керував автомобілем в час та в місці описаному в протоколі про адміністративне правопорушення, а лише перебував в автомобілі в якості пасажира та очікував самого водія автомобіля. Не заперечує того, що вживав алкоголь, але заперечив факт керування автомобілем в час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. Коли ж до нього підійшли інспектори поліції (зі слів ОСОБА_1Г.), інкримінували йому керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, забрали у нього водійське посвідчення та телефон, як наслідок ОСОБА_1 відмовився покидати автомобіль, втім до нього були застосовані наручники та надалі було доставлено до Літинської ЦРЛ для освідування на стан алкогольного спяніння. У самій лікарні на вимогу йому не надали сертифікату алкотестеру.

Викликані о судового засідання інспектори Власюк В.М. та Собко С.Ю. не з'явились проігнорувавши виклик до суду та розгляд справи, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлялись заздалегідь та належним чином (а.с. 24-25).

Свідок ОСОБА_3, лікар котра мала проводити огляд на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 О.Г.05.02.2018 р., впевнено заперечила проти тієї обставини що останній вимагав сертифікат відносно приладу для визначення стану алкогольного спяніння.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що являється водієм в Літинський ЦРЛ та 05.02.2018 р. лише доставив лікаря ОСОБА_3 до місця роботи, однак не був свідком того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а тим більше як останній взагалі керував будь-яким транспортним засобом. Поставив підпис у протоколі на вимогу працівників поліції.

З метою всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи 05.04.2018 р. Літинським районним судом Вінницької області із Літинської ЦРЛ було витребувано для огляду в судовому засіданні відеозапис із камер відео спостереження Літинської ЦРЛ, відносно подій освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, яке мало місце у вищенаведеному закладі о 23:20 год. 05.02.2018 р. (а.с. 18).

19.04.2018 р. на адресу суду надійшла відповідь з Літинської ЦРЛ, згідно якої запит виконати неможливо, адже необхідна інформація згідно технічних характеристики зберігається лише протягом 13 днів (а.с. 26).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП, встановлена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідно до висновку КП «Літинська ЦРЛ», 05.02.2018 р. о 23:20 год. ОСОБА_1 відмовився від обстеження (а.с. 3).

Відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376,до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч положенням ст.251 КУпАП та п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів, щодо підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки медичний висновок, котрий слугував підтвердженням відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, не свідчить про здійснення останнім керування транспортним засобом.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З підстав наведених вище приходжу до переконання, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, будь-які належні та допустимі докази в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні та відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь ОСОБА_1

Отже, справа підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_1 не винесено постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, судовий збір не підлягає сплаті.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 247, 256,268, 283, 284 КУпАП, ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч.3 ст. 62 Конституції України, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.