П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2018 Справа №607/16931/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП № 249431 від 24 серпня 2018 року, громадянка ОСОБА_1 03 серпня 2018 року о 22 год. 00 хв., по місцю проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, вчинила домашнє насильство в сім`ї, відносно бабусі ОСОБА_2, з якою продовжує спільно проживати, під час якого чинила на неї моральний та психологічний тиск, погрожувала фізичною розправою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила свою провину у вчиненні правопорушення та пояснила, що проживає за вищевказаною адресою з ОСОБА_2 в одній квартирі, однак з визначеним рішенням суду порядком користування квартирою. З приводу події, яка мала місце 03 серпня 2018 року пояснила наступне, що того вечора о 22 годині, до неї зателефонувала ОСОБА_3 та вона вийшла із дому за харчами для дитини, однак залишила у своїй кімнаті ввімкнену камеру відеоспостереження. Повернувшись додому, вона побачила, як ОСОБА_2 в якої раніше був перелом ноги, зайшла в її кімнату та викрала належну їй річ предмет нижньої білизни. Після того, вона викликала працівників поліції та повідомила про правопорушення. Працівникам поліції ОСОБА_2 повідомила, що зайшла в кімнату подивитися на дитину і на прохання ОСОБА_3, взяла річ для того, щоб показати її людині, яка займається нетрадиційною медициною.

ОСОБА_1 заперечує будь-який психологічний тиск чи фізичне насилля щодо ОСОБА_2, будь які погрози і образи. Зазначає, що ініціатором будь-яких сварок чи скандалів є ОСОБА_2, яка себе неадекватно поводить та хоче висилити її із квартири.З приводу показів ОСОБА_2 про те, що вона вживає спиртні напої та наркотики, категорично заперечує.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 суду показала, що на даний момент проживає зі своєю онукою ОСОБА_1, яка займається неналежним вихованням своєї дитини, вживає спиртні напої та приводить додому сторонніх осіб. На її зауваження ОСОБА_1 не реагує, а тому 03 серпня 2018 року близько 22 год., коли онука вийшла з дому за харчами для дитини, вона зайшла в її кімнату подивитися на білизну ОСОБА_1, оскільки в неї пропадають речі. В цей час, в кімнату ввійшла ОСОБА_1, сказала, що велася відеозйомка і викликала працівників поліції. Особисту річ ОСОБА_1 вона взяла на прохання ОСОБА_3 для того, щоб показати її людині, яка займається нетрадиційною медициною. В останнє судове засідання ОСОБА_2 та її представник не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що свідком події, яка мала місце 03 серпня 2018 року він не був, однак після цих подій ОСОБА_1 звернулася до нього, як журналіста з проханням провести журналістське розслідування з метою встановити істину в протистоянні між нею та бабусею, оскільки ОСОБА_2 постійно пише на ОСОБА_1 різного роду заяви в поліцію.09 вересня 2018 року до нього зателефонувала ОСОБА_1, оскільки її дідусь ОСОБА_5 пяний та агресивно поводиться. Приїхавши за адресою проживання ОСОБА_1 на нього накинувся ОСОБА_5 та вибив із рук телефон. Пізніше виявилось, що дідусь знаходився під впливом колишньої дружини ОСОБА_2, яка коли викликається поліції виправдовує дідуся, і навпаки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що ОСОБА_1 є її невісткою, і того вечора 03 серпня 2018 року близько 22 год. вона зателефонувала до ОСОБА_1, оскільки привезла продукти харчування. Забравши продукти, ОСОБА_1 пішла додому, однак через якийсь час зателефонувала до неї і через плач, сказала, що ОСОБА_2 проникла до неї у кімнату. З приводу ОСОБА_2 повідомила, що вона навмисне хоче висилити ОСОБА_1 з квартири, для того щоб її продати і купити собі меншу, а на решту грошей жити.

З оглянутих в судовому засіданні, наданих ОСОБА_1 матеріалів відеофіксації конфлікту, який мав місце у вечірню пору 03 серпня 2018 року, вбачається, що дійсно за адресою спільного проживання ОСОБА_2 вчинила сімейний конфлікт зі своєю онукою ОСОБА_1, однак зі сторони ОСОБА_1 жодної нецензурної лайки, а також морального та психологічного тиску не було. Проте матеріали відеофіксації події 03 серпня 2018 року не містять інформації, що ОСОБА_1 висловлювалася в сторону своєї бабусі ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожувала їй фізичною розправою, а також відсутні ознаки будь яких погроз чи переслідування ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_1

З диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не вчиняла по відношенню до своєї бабусі морального та психологічного тиску, не погрожувала їй та не висловлювався в її сторону нецензурною лайкою.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у них відсутні належні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Інших доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

З цих підстав, суд не приймає до уваги протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1, оскільки фабула адміністративного правопорушення, викладена в самому протоколі, не відображає дійсних обставин, здобутих під час слухання справи в суді, а інших доказів, які б підтверджували вину правопорушника немає.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як в судовому засіданні не підтверджено обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому адміністративну справу, слід провадженням закрити.

Керуючись ст.9, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу, порушену відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрити, у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_6