Справа № 164/919/18 Провадження №33/802/109/18 Головуючий у 1 інстанції:Невар О.В.
Категорія: ч.2 ст. 172-6 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1,

прокурора - Артиш Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 02 липня 2018 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень штрафу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору.

Постановою судді ОСОБА_1. визнано винним за те, що він, працюючи на посаді державного кадастрового реєстратора відділу у Маневицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту придбання майна, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості та невідповідності нормам матеріального і процесуального права. Вважає, що призначене судом першої інстанції адміністративне стягнення не відповідає його особі та конкретним обставинам справи. Стверджує, що вчасно не подав до Реєстру електронне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, у зв'язку із хворобою його дитини та непорозумінням з дружиною. Посилається на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності в майбутньому стане підставою для звільнення із займаної посади, що негативно вплине на матеріальний стан його сім'ї: новонародженої дитини та дружини, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зважаючи на вищевикладені обставини, просить застосувати до нього ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1, який апеляцію підтримав і просив постанову судді скасувати, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила і просила рішення суду залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

З матеріалів справи вбачається, що за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення № 150 від 15.06.2018 року обставин, місця та часу ОСОБА_1, дійсно, несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані.

Його винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, повністю підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив, що з протоколом згідний (а.с.6).

Крім того, свою вину він беззаперечно визнав у своїх письмових поясненнях (а.с.8) та в суді першої інстанції (а.с.36), не вказавши при цьому, жодних обставин, які перешкодили йому вчасно повідомити про суттєві зміни в майновому стані.

Твердження апелянта про необхідність застосування до нього ст.22 КУпАП, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу.

Положення ст.22 КУпАП регламентують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Доводи ОСОБА_1 про наявність на його утриманні новонародженої дитини та дружини, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, хоча і мають місце, але не можуть слугувати підставою для застосування до першого ст.22 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП судом враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Даних вимог закону при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення місцевим судом дотримано та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 02 липня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов