Справа № 751/4678/18 Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н.В.
Провадження № 33/4823/83/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Серкіна К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, сина ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130, ст. 122-2, 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, 10.07.2018 року, о 22 год. 44 хв., ОСОБА_1 в Чернігівській області Ріпкинському районі в с. Олешня по вул. Ріпкинській, керував автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, а також від проходження огляду в лікарні - відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 10.07.2018 року о 22 год. 44 хв., ОСОБА_1 в Чернігівській області Ріпкинському районі в с. Олешня по вул. Ріпкинській, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовця та проблискових маячків червоного та синього кольорів, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

Також, 10.07.2018 року, о 23 год. 06 хв., ОСОБА_1 по вул. Ріпкинській, 37, с. Олешня Ріпкинського району Чернігівської області не виконував законного розпорядження працівника поліції при виконанні службових обов'язків, а саме: законного розпорядження залишатися на місці вчинення адміністративного правопорушення, намагався втекти з місця оформлення правопорушення, розмахував руками, висловлювався в грубій формі в адресу поліцейського, чим здійснив злісну непокору працівникам поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. ст. 122-2, 185 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду про притягнення його до адміністративно відповідальності та постановити нову, з врахуванням вимог ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що під час ухвалення рішення судом 1 інстанції не враховано всі факти, що є предметом доказування, зокрема, наявність свідків на місці події та попередження їх про кримінальну відповідальність.

В порушення вимог ст.ст. 278, 272 КУпАП, судом не допитано та не викликано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а в постанові суду відсутні мотиви, з яких суд відхилив необхідність їх допиту, проте взяв до уваги дані, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та показання інспектора патрульної поліції, яким складено протокол.

Відсутність наданих суду доказів у виді відеофіксації факту зупинки та перебування його за кермом, також викликає сумнів у наявності події адміністративного правопорушення.

Також судом не дотримано вимог ст. 268 КУпАП, оскільки судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, проведено у його відсутність, хоча його явка у даній категорії справи є обов'язковою. Крім того, суд розглянув справу не зважаючи на його клопотання про відкладання розгляду через поважність причин неприбуття, що підтверджено документально.

В постанові суду зазначено про відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, без фактичного встановлення даних обставин та перевірки їх доказами.

Оскарживши постанову суду поза строком подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та причини пропуску на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки причина його пропуску є поважною, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду вину визнав частково та пояснив, що будь-яких порушень Правил дорожнього руху не допускав, проте не заперечує, що проявляв злісну непокору працівникам поліції. Зазначав, що того дня знаходився в стані алкогольного сп'яніння, проте транспортним засобом не керував, за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_5, а він знаходився на задньому пасажирському сидінні. Вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу не бачили та сирени не чули, а замітили це лише при виконанні повороту та одразу зупинились. Він та ОСОБА_6, який знаходився на передньому пасажирському сидінні вийшли з авто. ОСОБА_6 сказав, що за кермом не знаходився, а оскільки він, ОСОБА_1, обурювався, то працівники поліції повідомили, що протоколи про адміністративні правопорушення будуть складати на нього. В цей час ОСОБА_5, який насправді знаходився за кермом, пересів на пасажирське сидіння, оскільки злякався та почав шукати свої документи. Працівники поліції питань ОСОБА_5 не задавали та нічого у нього не з'ясовували, вони і самі не знали, хто керував транспортним засобом. На питання про те, чому він не повідомив працівників поліції про керування транспортним засобом саме ОСОБА_5 , переконливої відповіді не надав.

Захисник в судовому засіданні апеляційного суду просив скасувати постанову суду 1 інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому зазначає, що відеофіксація порушення та пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які були на місці події, не вказували, що ОСОБА_1 був за кермом. Зазначає, що судовий розгляд справи за ст. 185 КУпАП щодо ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки відбувся за відсутності останнього.

В судовому засіданні апеляційного суду, допитаний в якості свідка інспектор взводу № 2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ОСОБА_7, пояснив, що під час патрулювання на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, в напрямку с. Нові Яриловичі, позаду помітили авто, яке переключало ближнє світло фар на дальнє та ввімкнуло правий покажчик повороту. Було прийнято рішення про зупинення даного транспортного засобу з метою можливого надання допомоги. Під час зупинки транспортний засіб здійснив різкий маневр на випередження та прискорив швидкість, тому ними було ввімкнено проблискові маячки та здійснено подачу звукового сигналу СГУ, але водій вказаного автомобіля не зупинявся, а продовжував збільшувати швидкість. В подальшому, авто було зупинено шляхом переслідування, під час якого відбувалась відеофіксація. Під час переслідування він та напарник бачили, що за кермом знаходилась особа, яка після зупинки відразу перемістилась на заднє пасажирське сидіння і яка була у примітних червоних шортах. Вказані дії водія вони бачили через лобове скло транспортного засобу, коли намагалися заїхати на перед. Під час розмови з ОСОБА_8, останній повідомив, що водій втік. В подальшому вже не заперечував, що саме він знаходився за кермом даного транспортного засобу та спілкувався з ними як водій, пропонував вирішити питання мирним шляхом. В процесі діалогу він впевнився, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом авто. На неодноразову вимогу продути «Драгер» та проїхати до лікарні в смт. Ріпки або навіть в м. Чернігів водій відмовився, поводив себе агресивно, було викликано другий екіпаж та складено щодо нього відповідні протоколи про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_8 не заперечував, що був саме у шортах червоного кольору і подія на відеозапису відбувалася з його участю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Адміністративна відповідальність за статтею 122-2 КУпАП настає у разі: «Невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу».

Адміністративна відповідальність за статтею 185 КУпАП настає у разі: «Злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку».

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно даних, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя, та від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння відмовився, також не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, а так само законного розпорядження працівника поліції про залишатися на місці вчинення адміністративного правопорушення, намагався втекти з місця оформлення правопорушення, розмахував руками, висловлювався в грубій формі в адресу поліцейського, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 2.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. ст. 122-2, 185 КУпАП.

Розгляд даної справи про адміністративне правопорушення здійснено судом на підставі протоколів про адміністративні правопорушення, складені у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

Із досліджених пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння згідно встановленого законом порядку, зокрема, від продуття приладу «Драгер» та медичного освідування в лікарні (а.с. 5-6).

Наведені свідчення свідків суд визнав достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та іншими доказами, зібраними у справі, з чим погоджується і апеляційний суд.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, переглянутому в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що під час діалогу працівника поліції, як було з'ясовано це був ОСОБА_7, та ОСОБА_1 останній у категоричній формі не заперечував, що саме від знаходився за кермом зупиненого шляхом переслідування транспортного засобу, пропонував інспектору владнати питання мирним шляхом, при цьому не вказував на ОСОБА_5, як на особу, що перебувала за кермом транспортного засобу та була водієм. Зазначене підтверджується і наданими в судовому засіданні поясненнями інспектора Максимчука Д.О. Тому апеляційний суд вважає, що саме ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом.

Доводи захисника про те, що відеозапис не є належним та допустимими доказом вини ОСОБА_1 нічим не підтверджені та є безпідставними.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2, 185 КУпАП. Твердження апелянта про їх відсутність спростовуються вище вказаними доказами. Доводи про його невинуватість апеляційний суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він, у встановленому законом порядку, неодноразово сповіщався про місце і час розгляду справи. Суд неодноразово відкладав розгляд справи, в тому числі і за клопотаннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, для можливості брати участь в судових засіданнях та дачі пояснень. Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для участі останнього в судовому засіданні.

Вбачається відверте зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи та здійснення перешкод суду розглянути її у розумні строки і забезпечити законність при винесенні судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

З огляду на викладене, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст. 268 КУпАП, судом допущено не було.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об'єктивно.

Адміністративне стягнення ОСОБА_9 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, як того вимагає ст. 36 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. ст. 122-2, 185 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова