Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1868/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого - судді Кульбаби А.В., за участю: секретарів судового засідання - Білоус Г.В., Фурман Н.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_1 - адвоката Польового В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.08.2018р. серія БД № 208434 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 27 серпня 2018 року о 22 год. 48 хв. на А/Д Н-03 Житомир-Чернівці 199 км в напрямку м. Житомир водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: мав нечітку мову, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки водій відмовився, та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 27 серпня 2018 року ввечері його дід відвозив на службу, їхали вони в м. Хмельницький на залізничний вокзал. За кермом автомобіля перебував його дід, ОСОБА_3, він сидів на передньому пасажирському сидінні, на задньому пасажирському сидінні був його батько, ОСОБА_4, та його друг ОСОБА_5. Приблизно о 23 годині перед с. Скаржинці їх автомобіль наздогнали працівники патрульної поліції та зупинили. Він поліцейським повідомив, що автомобілем ВАЗ не керував, а за кермом цього транспортного засобу був його дідусь. Крім того пояснив, що він не отримував посвідчення водія. Не заперечив ту обставину, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на тій підставі, що він не керував автомобілем ВАЗ 2106.

Свідок ОСОБА_3 показав суду, що 27 серпня 2018 року ввечері він віз онука на потяг до м. Хмельницького, оскільки останній проходить службу в м. Одеса. Він їхав за кермом власного автомобіля ВАЗ 2106. Внук (ОСОБА_1.) сидів на передньому пасажирському сидінні, а його син (ОСОБА_4.), - на задньому разом з другом внука. Поблизу с. Скаржинці його автомобіль зупинили працівники поліції та почали стверджувати, що за кермом перебував його внук. Він їм повідомив, що водієм вказаного автомобіля був саме він, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що 27 серпня 2018 року ввечері вони проводжали сина на службу, їхали на залізничний вокзал в м. Хмельницький. Їхали на автомобілі його батька, ОСОБА_3, який керував автомобілем ВАЗ. Син, ОСОБА_1, сидів спереді на пасажирському сидінні, а він разом з ОСОБА_5 - на задньому. Поблизу с. Скржинці їх зупинила патрульна поліція, оскільки його батько не увімкнув поворот. Після зупинки їх автомобіля, поліцейські намагалися стверджувати, що його син (ОСОБА_1.) керував цим транспортним засобом. Вони всі говорили поліцейським, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля ВАЗ 2106, а ним керував ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 27 серпня 2018 року ввечері він разом із другом ОСОБА_1 їхали в м. Хмельницький на залізничний вокзал проводжати його на службу. За кермом автомобіля був дід ОСОБА_1, ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні, а він та батько ОСОБА_1 - на задньому. Після зупинки їхнього автомобіля працівники поліції відразу підійшли до ОСОБА_1, який вийшов з переднього пасажирського сидіння, та почали говорити, що він керував автомобілем. Він, ОСОБА_1, дід та батько ОСОБА_6 стверджували, що ОСОБА_1 цим автомобілем не керував, а водієм був ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в цілому, оцінивши докази по справі в їх сукупності, ретельно дослідивши відеозапис із службового реєстратора та нагрудної камери поліцейського, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З диспозиції ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за цією статтею наступає саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, до матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодних належних і допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 27 серпня 2018 року о 22 год. 48 хв. на А/Д Н-03 Житомир-Чернівці 199 км в напрямку м. Житомир керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні. В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично ствердив, що автомобілем ВАЗ 27 серпня 2018 року о 22 год. 48 хв. на А/Д Н-03 Житомир-Чернівці 199 км в напрямку м. Житомир не керував. Ці його пояснення підтверджуються об'єктивними доказами по справі - показаннями свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є детальними та послідовними.

Так, суд не бере до уваги в якості доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2106 27 серпня 2018 року о 22 год. 48 хв на 199 км А/Д Житомир-Чернівці відеозапис із службового відео реєстратора, оскільки з дослідженого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_7 керує транспортним засобом ВАЗ 2106. Твердження ж поліцейських про те, що водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_3 помінялися місцями є надуманими та не підтвердженими зазначеним відеозаписом.

Не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 і постанова про накладення адміністративного стягнення серія НК № 296982 від 27.08.2018р. про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 8), оскільки зазначена постанова скасована постановою т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Хмельницькій області від 21.09.2018р., що долучена до матеріалів справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.08.2018р. серія БД № 208434 не може вважатися належним і допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не порушував вимог п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 245-249, 251, 252, 256, 266, 268, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення; ст. 62 Конституції України,

постановив:

Справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя А.В. Кульбаба