Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/235/18 Головуючий в 1-й інстанції - Рибалко Н.І.
Єдиний унікальний № 335/628/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за клопотанням ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року стосовно неї,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працевлаштовану, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді адміністративного штрафу 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 12.12.2017 року о 17-17 годині у м. Запоріжжя, пр. Соборний, біля буд. 160, водій ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), керувала транспортним засобом DACIA Logan, державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу КУ «ЗОКНД» ЗОР №011775 від 12.12.2017 року, чим порушила п.2.9а ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонена.

23.03.2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що вона не приймала участь у судовому засіданні 27.02.2018 року та не була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання, у зв'язку з чим не знала про прийняту постанову по справі і не мала можливості оскаржити її у встановленому законом порядку. Про наявність постанови їй стало відомо лише 13.03.2018 року, звернувшись безпосередньо до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Отримавши 16.03.2018 року постанову суду, вже сплинув строк на апеляційне оскарження. Таким чином, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, тому просить його поновити.

По суті скарги просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 27.02.2018 року, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Однак, ОСОБА_2 апеляційну скаргу на постанову судді від 27.02.2018 року подала лише 23.03.2018 року (згідно вхідного штампу канцелярії суду та власноруч проставленої дати в апеляційній скарзі), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 12.03.2018 року).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 судом направлялися повістки на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.12.2017 року серії БР № 237355, яка збігається з адресою, вказаною ОСОБА_2 в апеляційній скарзі. Судову повістку в судове засідання, призначене на 05.02.2018 року, ОСОБА_2 отримала особисто, про що свідчить її підпис на поштовому повідомленні (а.с. 15, зворотний бік), та 02.02.2018 року через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою разом з довідкою від лікаря (а.с. 13-14). Судова повістка в судове засідання, призначене на 27.02.2018 року, повернулася до суду із позначкою «за не запитом». Таким чином, ОСОБА_2 була обізнана про те, що в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя буде розглядатися справа відносно неї. На переконання суду апеляційної інстанції, поведінка ОСОБА_2 свідчить про навмисне затягування розгляду справи та її намагання уникнути відповідальності за скоєне. Остання мала об'єктивну можливість як особисто приймати участь при розгляді справи, так і оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористалася своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 27.02.2018 року.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року стосовно неї, у зв'язку з чим повернути їй апеляційну скаргу.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін