АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/8259/17 Суддя суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 33/790/366/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Харків -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення БД №150540, 16 листопада 2017 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Mercedes-Benz Atego, державний номер НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху, не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Duster, державний номер НОМЕР_2. В результаті ДТП транспортним засобам були заподіяні механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, а саме п. 2.3б та 10.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судову постанову та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважаючи, що постанова прийнята судом із порушенням норм матеріального та процесуального права, недотриманням принципів провадження у справах про адміністративні правопорушення, без повного та обєктивного зясування всіх обставин справи.

Разом з тим ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження судової постанови, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, а постанову отримав лише 07 березня 2018 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

ОСОБА_4 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до апеляційного суду не зявився що в силу вимог ст.294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В оскаржуваній постанові суд зазначив, що ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся своєчасно та належним чином.

Проте матеріалами справи це твердження спростовано.

Згідно вимог ст. 277-2 КУпАП повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення є вручення особі яка притягається до адміністративної відповідальності судової повістки.

Проте, судова повістка повернута до суду у звязку із закінченням терміну зберігання (а.с. 10-11), тому матеріали справи не містять даних про належне сповіщення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи судом.

Суд першої інстанції самоусунувся від виконання вимог п.3 ст.278 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є грубим порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справи нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суд не дотримався.

Отже при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративніправопорушенняздійснюються на основісуворогододержаннязаконності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративнимправопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції від 26 січня 2018 року підлягає безумовному скасуванню.

Як вбачається з постанови районного суду від 26 січня 2018 року (а.с. 12), суд визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за епізодом ДТП що сталась 16 листопада 2017 року, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено 08 грудня 2018 року.

Судом першої інстанції не враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, який датовано 08.12.2017 року (а.с.1) відсутні дані про те, що копію протоколу було отримано ОСОБА_2, та чи йому відомо про місце та час розгляду справи.

Копія протоколу долучена до матеріалів справи (а.с.7) перед супровідним листом з департаменту патрульної поліції Управлінні патрульної поліції у м.Харкові до суду першої інстанції.

Протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, який датовано 08.12.2017 року не містить взагалі його розпису щодо отримання копії протоколу, розяснення процесуальних прав.

Матеріали справи взагалі не містять даних що ОСОБА_2 відмовився від підпису чи отримання протоколу, як і жодних підтверджень що ним отримано виклик з поліції для складання протоколу.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 не мотивований. Зміст пояснень учасників ДТП та інших доказів, які суд прийняв до уваги, не розкритий та не проаналізований, оцінка їм не дана. А відтак доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є також обґрунтованими.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 247,278,280,283,284 КУпАП і п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, суддя місцевого суду не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з*ясував належним чином, зокрема шляхом допиту учасників ДТП, свідків, витребування письмових доказів та за необхідності, призначення експертизи, обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і не передбачає обовязку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_2, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне розяснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 листопада 2017 року не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у звязку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_5