№479/998/18
№3/479/292/18
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2018 року смт.Криве Озеро

Суддя Кривоозерського районного суду Миколаївської області Репушевська О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кривоозерського відділення Врадіївського відділу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №346047 від 23 вересня 2018 року, водій ОСОБА_1 23 вересня 2085 року о 20.10 год. в смт.Криве Озеро вул.Центральна, керував мопедом Honda Dio , без державного номерного знака, з ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В суді ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити справу за відсутності складу правопорушення. Крім того, він наполягає на тому, що протокол про адміністративне правопорушення, який був складений на місці, відрізнявся за змістом від протоколу, який направлений до суду для розгляду. На підтвердження викладеного ОСОБА_1 надав суду другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №346047 від 23 вересня 2018 року, врученого йому поліцейським після складання, у якому в графі "Свідки чи потерпілі" не зазначено взагалі жодного свідка. Таким чином він стверджує, що згідно з направленим до суду протоколом його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, надали суду аналогічні пояснення, підтвердивши, що їх при складенні вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки даного водія та транспортного засобу не було.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме з протоколом про адміністративне правопорушення БД №346047 від 23 вересня 2018 року, відеозаписом нагрудного відео реєстратора патрульного поліцейського від 23 вересня 2018 року, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Положеннями ч.2 ст.254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Вищенаведені правові норми вказують на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є важливою стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, під час якої посадова особа, яка складає протокол, з метою забезпечення права на захист, зобов'язана ознайомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі змістом складеного протоколу, юридичною кваліфікацією її дій, вручити другий екземпляр такого самого ж протоколу, надати можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту до протоколу.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, порушено положення вказаного законодавства, які забезпечують реалізацію права на захист, оскільки наданий суду протокол про адміністративне правопорушення містить істотні відмінності від протоколу, направленого поліцією до суду. Зокрема, у примірнику протоколу, врученому ОСОБА_1, в графі "Свідки чи потерпілі" не зазначено взагалі жодного свідка, що безумовно порушує вимоги ст.256 КУпАП.

Натомість у примірнику протоколу, який направлений до суду, містяться дані щодо свідків у протоколі про адміністративне правопорушення в графі "Свідки чи потерпілі".

З наведених обставин суд дійшов до висновку про існування суттєвих відмінностей у примірниках протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №346047 від 23 вересня 2018 року, вручених ОСОБА_1. Причини розбіжностей між примірниками протоколу в справі про адміністративне правопорушення залишено не встановленими та будь-які заходи з вказаного приводу не вживалися.

При цьому, поліцейський ОСОБА_4, в судовому засіданні не міг пояснити щодо розбіжностей, наявних в протоколі, складеним відносно ОСОБА_1.

При цьому, суд зобов'язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_4 України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Проте, лише на підставі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які знайшли своє підтвердження, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Таким чином, перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв'язку із порушенням порядку його складання, вказаного раніше, а тому він не береться судом до уваги. Долучені до матеріалів справи інші докази не спростовують викладених порушень. Відтак, зважаючи на визнання протоколу в справі про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, підстави до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відсутні.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя :