Справа № 181/318/18
Провадження №3/181/104/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

за справою про адміністративне правопорушення

26 квітня 2018 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Юр'єв О.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Межівського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнутого по ч.4 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2018 року о 15 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. Центральній, в смт. Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 с технічними несправностями шин, а саме: місцеві пошкодження, розриви, порізи, що оголюють корд, а також відшарування протектора на одну вісь транспортного засобу, встановлені шини з різних моделей та з різними малюнками.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 31.4.5 в,г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою визнав та щиро розкаявся в скоєному. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами оскільки це є основним джерелом його доходу, просив застосувати до нього адміністративний арешт.

Крім того, скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №448442 від 11 квітня 2018 року, фотоматеріалами.

Як вбачається з матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №272077 від 27 лютого 2018 року, ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №448442 від 11 квітня 2018 року, ОСОБА_1 має посвідчення водія серії ВХТ 877722 видане 13 грудня 2016 року Центром 1247.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 121 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжує відповідальність ОСОБА_1 суд не встановив.

Обставиною, що відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність ОСОБА_1 суд визнає те, що останній щиро розкаявся.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, відсутності обставини, що обтяжують відповідальність, особи порушника, який свою вину визнав та в скоєному щиро розкаявся, а також заяву ОСОБА_1, останнього необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 121 КУпАП та піддати останнього адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк, передбачений санкцією ч.4 ст.121 КУпАП, а саме пять діб, як найбільш доцільне і достатнє для виправлення.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі ОСОБА_2 проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000?II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У звязку з цим необхідно надати ОСОБА_1 десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 352 гривні 40 копійок.

Враховуючи вище викладене, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.122-2 КУпАП та, керуючись ст.ст.221, 249, 252, 283, ч.1п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (пять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 352 (трьохсот п'ятидесяти двох) гривень 40 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Виконання зазначеної постанови допустити через десять днів з дня її винесення. В разі оскарження після відповідного рішення апеляційного суду. Негайному виконанню не допускати.

Cуддя: О. Ю. Юр'єв