АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Чернівці

Апеляційний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Давнього В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляцією потерпілого ОСОБА_2 на постанову Садгірського районного суду м.Чернівці від 06.03.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою провадження по справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, - за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення БД № 071303, ОСОБА_1 30.01.2018 року, о 08:52 год. в м. Чернівці по вул. Г.Шлях, 46-л, керуючи транспортним засобом марки «Hundai H200» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по АЗС «Євро Нафта», не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме: бензоколонку та огорожу захисного острівця бензоколонки, що належить ТОВ «Еліт-плюс», внаслідок чого транспортний засіб та бензоколонка отримали механічні пошкодження.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов'язкова ознака складу правопорушення, оскільки ОСОБА_1 об'єктивно був неспроможний виконати вимоги ПДР в силу невідповідного стану дорожнього покриття.

На вказану постанову суду подана апеляційна скарга потерпілим ОСОБА_2, в якій він просить скасувати постанову районного суду, винести свою, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначити йому стягнення в межах санкції даної статті. При цьому посилається на те, що районним судом не було досліджено дотримання ОСОБА_1 вимог ПДР щодо обрання ним безпечної швидкості руху, що були в безпосередньому причинному зв'язку із настанням ДТП. При в'їзді на АЗС встановлений знак - зона обмеження максимальної швидкості руху до 10 км/год., однак водій, не врахувавши дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху.

Розглянувши справу, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному об'ємі, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП та доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Провадження №33/794/239/18 Суддя 1 інстанції: Байцар Л.В.

Категорія: ст.124 КУпАП Доповідач: Давній В.П.

ЄУН №726/235/18

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції вказані вимоги закону не дотримався.

Диспозицією ст.124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.2.3.б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов'язкова ознака складу правопорушення, оскільки ОСОБА_1 об'єктивно був неспроможний виконати вимоги ПДР в силу невідповідного стану дорожнього покриття.

Однак, на думку апеляційного суду, такі висновки суду 1 інстанції є невірними і не відповідають сукупності зібраних по справі доказам, яким районний суд дав не вірну оцінку.

Апеляційним судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 30.01.2018 року, о 08:52 год. в м. Чернівці по вул. Г.Шлях, 46-л, керуючи транспортним засобом марки «Hundai H200» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по території АЗС «Євро Нафта», не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме: бензоколонку та огорожу захисного острівця бензоколонки, що належить ТОВ «Еліт-плюс».

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнає, вона повністю підтверджується наступними доказами по справі.

Із протоколу про адміністративне правопорушення БД № 071303, ОСОБА_1 30.01.2018 року, о 08:52 год. в м. Чернівці по вул. Г.Шлях, 46-л, керуючи транспортним засобом марки «Hundai H200» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по АЗС «Євро Нафта», не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме: бензоколонку та огорожу захисного острівця бензоколонки, що належить ТОВ «Еліт-плюс», внаслідок чого транспортний засіб та бензоколонка отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.3.б, 12.1. Дані протоколу підтверджені схемою місця ДТП. (а.с.1, 2)

Із наданих працівникам поліції пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній заїжджаючи на заправку почав гальмувати, однак покриття на території АЗС було слизьке, а тому він врізався у заправну колонку. (а.с.3)

Із наданих працівникам поліції пояснень ОСОБА_2 вбачається, що йому зателефонував оператор АЗС ОСОБА_3 та повідомив, що на заправці сталося ДТП. Коли він прибув то побачив, що автомобіль марки «Hundai H200» здійснив наїзд на бензоколонку та захисний острівок.

Аналізуючи всі вищенаведені докази по справі, та враховуючи те, що при в'їзді на територію АЗС наявний знак «зона обмеження максимальної швидкості руху до 10 км/год.», ОСОБА_1 здійснив наїзд на бензоколонку, яка найвіддаленіша від від'їзду на АЗС (на відстані близько 30-35 м. від дороги), що на думку апеляційного суду свідчить про те, що ОСОБА_1 заїхав на територію даної АЗС із швидкістю, що перевищувала дозволену, а також безпечну із урахуванням дорожньої обстановки, а саме: зимової пору року, перепаду температур, що на передодні йшов дощ, а на дорозі була ожеледь, тобто водій був неуважним і не враховував дорожню обстановку.

Крім того, апеляційний суд вважає невірним висновок суду 1 інстанції про те, що ОСОБА_1 не міг виконати вимоги ПДР через неналежний стан дорожнього покриття, оскільки відповідно до чинного законодавства, слизьке дорожнє покриття не позбавляє водія обов'язку виконувати ПДР, зокрема ті, які йому ставлять у вину згідно протоколу про адміністративне правопорушення.

А тому апеляційний суд обґрунтовано приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Всім вищенаведеним повністю спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що дане ДТП сталося із за слизького дорожнього покриття.

Невизнання вини ОСОБА_1, апеляційний суд визнає його лінією захисту з тим, щоб уникнути адміністративної відповідальності.

З врахуванням наведеного, зазначена постанова суду 1 інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з винесенням нової постанови.

Відповідно до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а тому на останнього слід накласти стягнення у виді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Садгірського районного суду м.Чернівці від 06.03.2018 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Чернівецької області В.П. Давній