АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/642/18 Справа № 695/1486/18 Головуючий по 1 інстанції Степченко М. Ю.
Категорія:ст. 183-1 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю прокурора Рубльова С. М; особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою керівника Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області Танцюри В. Ю. на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 червня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді 120 годин виконання суспільно корисних робіт; стягнуто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 171810 від 11.05.2018 р., ОСОБА_3 не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання своєї дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, чим було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 37 346, 39 грн.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.06.2018 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді 120 годин виконання суспільно корисних робіт; стягнуто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, керівник Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області Танцюра В. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.06.2018 р., скасувати її та закрити провадження в справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Указує, що участь прокурора у розгляді судом вказаної категорії справ КУпАП не передбачена, а про існування оскаржуваної постанови прокурору стало відомо лише 10.07.2018 р. під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

По суті апеляційних вимог апелянт вказує, що згідно з виконавчим листом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2001 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 підлягають стягненню аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.07.2001.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 171810 від 11.05.2018 ОСОБА_3 не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 37 346, 39 грн.

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах відносно ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 встановлено, що заборгованість виникла за період з березня 2014 року по квітень 2018 року. Станом на 01.05.2018 розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 37346, 39 грн.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваної постанови судом не враховано, що відповідно до вимог ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Окрім цього, вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно з диспозицією ст. 183-1 КУпАП, склад адміністративного правопорушення «Несплата аліментів» має місце у випадку виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Однак, оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, дана норма не має зворотної дії в часі. Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП (тобто до 06.02.2018) не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Вказує, що суддя, приймаючи рішення у адміністративній справі № 695/1486/18, в порушення вимог ст. ст. 8, 247 КУпАП, незважаючи на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла до набрання чинності ст. 183-1 КУпАП, ухвалив незаконну постанову, якою визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 183-1 КУпАП та наклав на останнього адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, а тому вона підлягає скасуванню, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог Конституції України та КУпАП.

У судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_3 не мав заперечень.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з постанови районного суду, прокурор не був присутнім під час розгляду справи, оскільки його участь у розгляді судом вказаної категорії справ КУпАП не передбачена, про існування оскаржуваної постанови прокурору стало відомо 10.07.2018 р., а апеляційна скарга подана ним 11.07.2018 р. Тому вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, суд на підставі досліджених доказів в їх сукупності прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП. Зокрема, в основу прийнятого по справі рішення суд поклав наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ГП № 171810 від 11.05.2018; дані довідки розрахунку Золотоніського міськрайонного ВДВС заборгованості по аліментах за період з березня 2014 року по квітень 2018 року.

Диспозиція ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07.12.2017 року, що набрав законної сили 06.02.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на відносини, що мали місце в той період, коли відповідний акт ще не був ухвалений або ще не набрав чинності. Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певні діяння, й акт, який посилює відповідальність за вчинення діяння, порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність, і саме тому, мають зворотну силу. Принцип недопустимості зворотної дії в часі нормативних актів, що встановлюють відповідальність, також знайшов своє відображення і в ст. 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи як вид адміністративного стягнення, ця норма не має зворотної дії в часі. Тому період несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП (тобто до 06 лютого 2019 року) не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Враховуючи, що об'єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, а ОСОБА_3 інкримінують несплату аліментів з березня 2014 року по квітень 2018, то таке його діяння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тому суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу керівника Золотоніської місцевої прокуратури Танцюри В. Ю. обґрунтованою, й вбачає необхідним, скасувавши постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в діях особи складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити керівнику Золотоніської місцевої прокуратури Танцюрі В. Ю. строк на апеляційне оскарження постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу керівника Золотоніської місцевої прокуратури Танцюри В. Ю. задовольнити.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв'язку з відсутністю в діях особи складу вказаного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко