Справа № 359/2172/18 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/392/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 23.04.2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23 » квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Ященко І.Ю., з участю представника Київської митниці ДФС ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року, якою

ОСОБА_4 (Heimann Nathan), 31.10.1992р.н., громадянина ОСОБА_5, уродженця та проживаючого за адресою: Ізраїль, м. Єрусалим, вул. Арзей Хабіра буд. 50/26 (Jerusalem, Arzei Habira 50/26); працюючого шеф-кухаром ресторану «Мускат», паспорт громадянина ОСОБА_5 для виїзду за кордон: С4JTJNZY1, виданий 13 листопада 2014 р., орган, що видав: BOTSCHAFT TEL AVIV,-

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.; вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0114/12500/17 року від 15.02.2018 року, валюту у розмірі 376 доларів США та 4 760 нових ізраїльських шекелів повернуто ОСОБА_4,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови, 15.02.2018 р. о 10 год. 05 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4 (Heimann Nathan), який прилетів літаком авіакомпанії «El-Al» до України, з м. Тель-Авів, Ізраїль, рейсом №El-Al 2651 та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину ним «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», йому було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що пасажир відповів, що має приблизно 12 000 доларів США. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці де ним була видана готівка в розмірі 12 724 доларів США та 4 760 нових ізраїльських шекелів, що знаходились: 12 724 долара США в одному з відділень чоловічої сумки, 4 760 нових ізраїльських шекелів в кишені брюк, одягнених на пасажирі. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів пасажира належить йому особисто. Пасажир обрав проходження митного контролю зеленим коридором, де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті). На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався. З виявленої суми пасажиру ОСОБА_4 було пропущено 12 348 доларів США (еквівалент 10 000 євро згідно курсу НБУ станом на 15.02.2018р.). За протоколом про порушення митних правил вилучено 376 доларів США та 4760 нових ізраїльських шекелів.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС ОСОБА_6 просив вказану постанову скасувати, постановити нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн. з конфіскацією затриманої валюти у сумі 376 доларів США та 4760 нових ізраїльських шекелів.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на те, що постанова не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства, вважає що суд І інстанції однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей, поверхнево вивчивши обставини справи та не надавши їм належної правової оцінки, при цьому, не взяв до уваги позицію Верховного суду України, викладену у «Віснику Верховного суду» №11 за 2014 рік з аналізу якої вбачається, що таке звільнення від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення повинне бути в судовій практиці скоріше винятком ніж правилом та за сукупності певних умов, зокрема таких як : перетин митного кордону порушником вперше, переміщення грошових коштів для власного використання, які мають безсумнівне підтвердження законного походження, вартість предмета правопорушення у співвідношенні з майновим станом порушника повинна бути настільки значною, що конфіскація може істотно вплинути на майновий стан порушника.

Апелянт вважає, що шкода від вчиненого ОСОБА_4 правопорушення полягає у неповазі до встановленого українською державою порядку переміщення відповідного товару через митний кордон та нехтуванні норм національного права.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, а постанову залишити без зміни, оскільки вона є законною і обґрунтованою.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці ДФС ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_3, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважала постанову суду І інстанції законною та обґрунтованою і просила залишити її без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим та учасниками процесу не оскаржується.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного незастосування судом додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, є обґрунтованими, а висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що держава при конфіскації майна зобовязана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного субєкта у кожній справі на підставі безпосередньо зясованих обставин і фактів.

Однак, ігноруючи норми чинного законодавства України, суд І інстанції звільнив ОСОБА_4 від конфіскації предметів порушення митних правил, при цьому, будь-якої оцінки щодо наявності у нього обставин, які складуть «індивідуальний і надмірний тягар» при конфіскації вилучених коштів не зробив.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано будь-яких доказів які підтверджують факт наявності «індивідуального і надмірного тягаря» у ОСОБА_4 при конфіскації вилучених у нього коштів, не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 працює шеф-кухаром ресторану «Мускат», при цьому матеріали справи не містять доказів про його доходи і фінансові статки, наявність утриманців.

До того ж, при перетині митного кордону ОСОБА_4 не мав дозвільних документів на вивезення вилученої валюти за межі України, а саме: митної декларації про ввезення в Україну вказаної готівки.

Крім того, як вбачається з протоколу опитування в справі про порушення митних правил №0403/12500/17 від 05.09.2017 року, безпосередньо під час порушення митних правил ОСОБА_4 пояснював працівникам митниці, що кошти він перевозив через митний кордон України належать йому особисто.

Згідно протоколу опитування в справі про порушення митних правил №0403/12500/17 від 05.09.2017 року слідує, що ОСОБА_4 перетинає митний кордон України приблизно 1-2 рази на рік, що свідчить про його обізнаність щодо правил перетину митного кордону, працівникам митниці повідомив недостовірну інформацію про те, що має при собі приблизно 12 000 доларів США, маючи про собі 12 724 доларів США та 4 760 нових ізраїльських шекелів.

Свою вину у вчиненні порушення митних правил передбачених ст. 471 МК України він визнає, але стверджує, що сталося це ненавмисно.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_4 готівки, покладає на нього «індивідуальний і надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

Посилання на те, що ОСОБА_4 дане правопорушення вчинив ненавмисно, не може бути підставою для закриття справи, оскільки порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України, може вчинятись як умисно, так і через необережність. Дана обставина не впливає на кваліфікацію та на вид стягнення.

Відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа нерезидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквівалентів 10 000 євро, якщо сума готівки, що вивозиться, не перевищує суми готівки, письмово задекларованої цією особою митному органу при ввезені в Україну. Вивезення готівки у такому випадку здійснюється за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, по справі слід прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення в межах санкції статті передбаченої за вчинення вказаного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС ОСОБА_6 - задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 (Heimann Nathan) - скасувати.

Прийняти нову, якою громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 (Heimann Nathan), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Ізраїль, Єрусалим (Jerusalem), постійно проживаючого : Ізраїль, м. Єрусалим, вул. Арзей Хабіра буд. 50/26 ( Jerusalem, Arzei Habira 50/26); працюючого шеф-кухаром ресторану «Мускат», паспорт громадянина ОСОБА_5 для виїзду за кордон: С4JTJNZY1, виданий 13 листопада 2014 р., орган, що видав: BOTSCHAFT TEL AVIV, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0114/12500/17 року від 15.02.2018 року валюти у розмірі 376 доларів США та 4 760 нових ізраїльських шекелів в дохід Держави Україна.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004, 050*).

Стягнути з громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 (Heimann Nathan) на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області отримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Стягнути з громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 (Heimann Nathan) на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 820172, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 34,53 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ________________________ І.Ю. Ященко