ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/2180/18 Суддя 1 інстанції: Одарюк М.П.
Провадження: 33/818/182/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

07 листопада 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката Моцика С.М., що діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 13 липня 2018р. о 10-30 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, з явним ознаками алкогольного сп»яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, адвокат Моцик С.М., що діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений неправильно, на що звертав свою увагу ОСОБА_3 в судовому засіданні 19.10.18р., а суд не надав правової оцінки цій обставині. Так, у протоколі відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі змістом протоколу ОСОБА_3 ознайомився вже у суді. Відсутній такий підпис і про ознайомлення ОСОБА_3 зі змістом ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також, із зазначеного документу незрозуміло, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - свідки чи потерпілі. Запис у протоколі про час та місце розгляду справи «у тримісячний термін» не є конкретним та не відповідає вимогам заповнення протоколу. Крім того, місцевий суд не надав належної оцінки письмовим поясненням ОСОБА_3 від 19.09.18р. та захисника Моцика С.М. від 02.10.18р.; не з»ясував, чому водій не був відсторонений від керування ТЗ. Також, як вважає апелянт, поліцейськими було порушено процедуру оформлення адміністративного матеріалу, зокрема, на місці події свідків не було, результати огляду, проведеного поліцейськими, не значаться у акті огляду, який навіть не складався. Крім того, районний суд не розглянув клопотання сторони захисту щодо виклику в судове засідання начальника Ізюмського ВП Кішкіна В.М.

ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Моцик С.М. до суду апеляційної інстанції не з»явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 72), причини неявки суду невідомі.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 026997 від 13.07.18р. (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с. 6, 7) та самого правопорушника (а.с. 5), рапортом старшого інспектора роти №1 БПС ПОП «Харків» ГУНП в Харківській області капітана поліції Лисинського В.В. від 13.07.18р. (а.с. 8).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у складеному протоколі підпису правопорушника та ознайомлення ОСОБА_3 зі змістом ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, спростовуються матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненням ОСОБА_3, підписаними останнім власноруч та без зауважень. (а.с. 5)

Відсутність свідків на місці події, як на те посилається автор апеляційної скарги, спростовується матеріалами справ. (а.с. 5- 7)

Посилання апелянта на відсутність належної правової оцінки поясненням ОСОБА_3 та його адвоката є неспроможними та спростовуються змістом оскаржуваної постанови. (а.с. 49-51)

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Моцика С.М., що діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева