Справа № 587/1546/18
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2018 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Степаненка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу, що надійшла з Сумського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, ІПН НОМЕР_1,
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 11 червня 2018 року близько 10 год 15 хвилин в с.Яструбине по вул. Центральній ОСОБА_2 керував саморобним трактором-мотоблоком з явними ознаками алкогольного сп»яніння(хитка хода, почервоніння обличчя, різкий запах з рота), від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України і скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дана справа підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, виходячи з наступного.
Диспозицією статті 130 КпАП України передбачено, що відповідальність за ст. 130 КпАП України настає за 1)керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність за ст. 130 КпАП України може наставати при відмові водія пройти медичне обстеження на стан алкогольного спяніння лише за обовязковою умовою, що особа керувала транспортним засобом. У разі відмови пройти медичне обстеження особою, яка не керувала транспортним засобом, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України в діях особи відсутній.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував, пояснивши, що він вживав спиртне напередодні, ввечері, йому було запропоновано продути Драгер, який він і продув, він не відмовлявся проходити медичне обстеження за допомогою трубки Драгер, крім того дійсно керував мотоблоком, однак даний засіб не є транспортним засобом, а являється сільськогосподарською технікою для обробки землі.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п.6,7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому
зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Працівниками поліції не визначено, що був за транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1, чому було зазначено як мотоблок, не зазначено принцип його дії, паливо на якому він працює, об»єм двигуна, тощо, внаслідок чого суд позбавлений можливості визначити чи є даний мотоблок транспортним засобом, відповідальність за кенрування яким, передбачена ст. 130 КпАП України.
Матеріалами справи, не доведено, що мотоблок є транспортним засобом чи самохідною машиною, механізмом, саморобною, самохідною сільськогосподарською технікою тощо, яка підлягає реєстрації певним підрозділом Державтоінспекції МВС України чи інспекцією Держтехнагляду, на яку оформляються та видаються реєстраційні документи відповідного зразка, закріпляються номерні знаки та на використання (керування) якою необхідно мати посвідчення водія чи посвідчення тракториста-машиніста.
Крім того,як свідчать матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився, в той час не було зафіксовано, за допомогою якого приладу, його марка, номер йому пропонувався пройти огляд на стан сп»яніння, відмова в проходженні медичного огляду на стан спяніння належним чином не зафіксована.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23 -рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.
Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прихожу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 130 ч.1, ст. 247 п. 1 , п.3 ч.1 ст. 284 КпАП України,
П О С Т А Н О В И В :
Закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ст. 130 ч.1 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя