ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/0430/58/18 Справа № 206/3254/18 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,

за участю:

захисника Гагарського А.П.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення 04 червня 2018 року о 00 год. 22 хв. в м. Дніпро по вул. 20-річчя Перемоги поблизу буд. 55 водій ОСОБА_3 керував т/з ВАЗ-21044 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, агресивна поведінка. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити - за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною в порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КупАП, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння або за відмови від проходження огляду, при цьому відповідно до ППВС України №14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід враховувати, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані сп'яніння, але в матеріалах провадження відсутні факти та докази того, що він керував транспортним засобом, при цьому на відеозаписі також не видно, щоб він керував автомобілем.

Апелянт одночасно вказує, що судом були прийняті одні докази та проігноровані інші, а саме не прийнято пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Крім того, зазначає, що працівниками поліції було порушено інструкцію про порядок виявлення ознак стану алкогольного сп'яніння, не було запропоновано йому пройти відповідний огляд на місці або в закладі охорони здоров'я, та складено протокол.

Також вказує, що працівниками поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП не було відсторонено його від керування транспортним засобом.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, при цьому захисник повідомив суд про можливість розгляду справи за відсутності його підзахисного.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Гагарського А.П., що діє в інтересах ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного в повному обсязі та наполягав на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у присутності яких саме ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у своїй сукупності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт його відмови від огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджений належними та достатніми доказами, які наявні в матеріалах провадження - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також відеозаписом події, згідно якому ОСОБА_1 саме в присутності зазначених свідків відмовився як від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер", так і від проходження огляду у відповідній установі охорони здоров'я, що в свою чергу і виключає сумніви щодо участі свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час проведення поліцейськими відповідної процедури.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом, то такі доводи є неприйнятними та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема з пояснень свідка ОСОБА_5 (а.с.9) виходить, що останній достовірно бачив як саме з автомобіля ВАЗ, який було зупинено працівниками поліції, з водійської сторони вибіг хлопець, такі відомості узгоджують і обставини, викладені у рапорті капрала поліції ОСОБА_9, яка разом з лейтенантом поліції ОСОБА_10 зупинили згадане авто та бачили, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, та після його зупинки останній вийшов з автомобіля та почав стрімко тікати, такі обставини ОСОБА_10 виклав і в судовому засіданні у суді першої інстанції, крім того, зазначене не спростовується і відеозаписом з нагрудної камери поліціїйсього, з якого випливає, що екіпаж поліції у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 переслідували автомобіль ВАЗ-21044 та після його зупинки почали спілкуватися з ОСОБА_1 поблизу автомобіля як з особою, яка керувала даним автомобілем.

Інші доводи ОСОБА_1 мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. І ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот