Справа № 750/7683/18 Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М.
Провадження № 33/4823/69/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю захисника - адвоката Скуміна М.Г., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд 1 інстанції, 19 липня 2018 року о 13 год. 36 хв. ОСОБА_2 в м. Чернігові по вул. Єськова, 10, керував автомобілем Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від продуття приладу «Драгер» та від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою неналежне з'ясування судом всіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що він під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свою провину визнав, але при цьому не зазначив джерело доказів, що вказує на необґрунтованість висновку суду про його винуватість. Також вважає, що суд порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу без його участі, хоча від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтвердив довідкою лікаря.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився по поважним причинам, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє захисник - адвокат ОСОБА_1, який в судовому засіданні підтримав подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити, оскільки з відеозапису, наданого поліцейськими, вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не були роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а так само не зафіксовано свідків, в присутності яких він відмовився від проходження освідування.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши її доводи, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився (а.с. 4).

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Із досліджених у суді письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що гр. ОСОБА_2 відмовився від продуття приладу «Драгер» та проходження освідування в лікарні (а.с. 5, 6).

Наведені свідчення свідків суд визнав достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та іншими доказами, зібраними у справі, з чим погоджується і апеляційний суд.

Згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського, переглянутому в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та продути прилад «Драгер» відмовився.

Доводи захисника про те, що відеозапис не є належним та допустимими доказом вини ОСОБА_2 є безпідставними, так як фіксування понятих, які засвідчують відмову особи від проходження освідування не передбачено чинним законодавством. Згідно технічних характеристик, така нагрудна камера має невеликий радіус дії для відеофіксації. В даному випадку, свідки, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від освідування, надали письмі пояснення та засвідчили таку відмову в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_2 та його захисник, стверджуючи про невинуватість ОСОБА_2. у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, не наводить жодних доказів, які б засвідчили, що він погодився на законну вимогу працівника поліції пройти освідування у встановленому законом порядку. Його позицію щодо невизнання вини апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп, а саме, його відмові від проходження зазначеного вище огляду, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він, у встановленому законом порядку, неодноразово сповіщався про місце і час розгляду справи. Суд неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, для можливості брати участь в судових засіданнях та дачі пояснень. Медичних протипоказань щодо неможливості особистої участі жодний з додатків до заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не містив. Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для участі ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Все це свідчить про відверте зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи та здійснення перешкод суду розглянути її у розумні строки і забезпечити законність при винесенні судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст. 268 КУпАП, судом допущено не було.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об'єктивно, як того і вимагають норми статей 245, 280, 283 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова