Справа № 520/4396/18
Провадження № 3/520/3130/18
ПОСТАНОВА

26.04.2018 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., за участю ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії БД№407518 від 26.03.2018 року, складеним інспектором ВР та ОМ ДТП УПП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1, 13.02.2018 року о 13:15 годині, керуючи автомобілем Smart МС 01, державний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул.Д.Донського в м.Одеса, напроти буд.52а, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжила заходів для зупинки транспортного засобу, або обїзду перешкоди, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Toyota, державний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 інспектором поліції були кваліфіковані за ст.124 КпАП України.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у т.ч. додатково надані сторонами документи, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки доказів її вини не надано.

ОСОБА_1, приймаючи участь в розгляді справи, не визнала провину у скоєному правопорушенні та пояснила, що 13.02.2018 року о 13:15 годині вона керувала автомобілем Smart МС 01, державний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул.Д.Донського в м.Одеса з боку Люсторфської дороги в напрямку ОСОБА_5. Біля буд.52а вона побачила, що назустріч їй рухався транспортній засіб Toyota, державний знак НОМЕР_2, який, не даючи їй перевагу в русі, почав здійснювати поворот ліворуч. Між автомобілями була достатня відстань, яка дозволяла автомобілю Toyota закінчити свій маневр. Раптово водій автомобіля Toyota, виїхавши на зустрічну смугу, відмовився від здійснення повороту ліворуч і зупинився на її полосі в той момент, коли вона, ОСОБА_1, вже майже наблизилася до нього. Вона почала екстрено гальмувати, але її автомобіль не встиг зупинитися. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно пояснень водія ОСОБА_4 вонаа 13.02.2018 року о 13:15 годині, керуючи автомобілем Toyota, державний знак НОМЕР_2, рухалася по ОСОБА_6 в напрямку вул.Люстдорфська дорога в м.Одеса. Вона зупинилася на перехресті в своїй смузі для руху та намагалася здійснити поворот ліворуч до 2-го пров.Кандинського. Їй назустріч рухався автомобіль Smart МС 01, державний знак НОМЕР_1, водій якого відволікся, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Таким чином, у справі наявні пояснення двох водіїв, які виклали власні бачення обставин ДТП, які суперечать один одному.

Інших переконливих доказів на провину ОСОБА_1 інспектором поліції не надано.

Разом з тим, пояснення водія ОСОБА_1 повністю узгоджуються з наявними у справі доказами: схемою ДТП, CD диском з записом відеореєстратору обставин ДТП тощо.

За таких обставин пояснення водія ОСОБА_1, які обєктивно відображають обставини ДТП, в сукупності зі схемою ДТП та CD диск з записом відеореєстратору обставин ДТП, є переконливими, ніж пояснення водія ОСОБА_4, які суперечать названим вище допустимим доказам.

Тому пояснення водія ОСОБА_1 разом зі схемою ДТП і CD диск з записом відеореєстратору обставин ДТП кладуться в основу висновку про її невинуватість у пригоді. А пояснення водія ОСОБА_4 і протокол про адміністративне правопорушення, як неналежні докази, до уваги не приймаються.

На підставі наведених доказів, що є належними і допустимими, які оцінені відповідно до ст.ст.251, 252 КпАП України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення і вини у його вчиненні.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 11.12.2008у справі «Мірілашвілі проти Росії», §§ 157, 200, справедливий судовий розгляд передбачає змагальну процедуру та рівність сторін.

У змагальному процесі мають розглядатися не лише докази, що мають безпосереднє відношення до фактів цієї справи, але й інші докази, які можуть відноситися до допустимості, достовірності та повноти останніх, «Віндіш проти Австрії», рішення від 27 вересня 1990 року, серія А, №186, § 28; «Даусетт проти Сполученого Королівства», № 39482/98, §41, ЕСНК 2003-УІІ; «Верхоєк проти Нідерландів», № 54445/00, від 27 січня 2004 року.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у справах: «Пановиц проти Кіпру», справа №4268/04, рішення від 11.12.2008 § 82; «Биков проти РФ», скарга №4378/02, рішення від 10.03.2009 § 90) зазначив: для того, щоб визначити, чи був у цілому судовий розгляд справедливим, необхідно враховувати факт того, чи були дотримані права на захист і, зокрема, з'ясувати чи була надана заявнику можливість оспорювати справжність доказів та їх використання. Також має бути прийнятою до уваги якість доказів, у тому числі той факт, чи піддаються сумніву обставини отримання цих доказів, їх справжність та точність.

При оцінці доказів необхідно керуватися стандартом доказування «поза будь-якого розумного сумніву, справа «Яременко проти України», заява №32092/02, рішення від 12.06.2012, справа «Шаіпова та інші проти РФ», скарга № 10796/04, рішення від 06.11.2008.

Висновок про невинуватість ОСОБА_1 у ДТП повністю узгоджується із правовою позицію судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.11.2014 у справі №5-18кс14, згідно якого водієві не може бути поставлено за провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху.

При таких даних поза розумним сумнівом не вбачається в діях ОСОБА_1 сукупності обовязкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та наявності причинного звязку між її діями та наслідками, які настали. А тому відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі щодо ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, закрити за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.