ПОСТАНОВА

іменем України

смт Зарічне

10 липня 2018 року Справа № 561/361/18

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Зарічненського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 03 квітня 1980 р. н., громадянина України, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності не притягувався, непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2018 року інспектором СРПП № 4 Зарічненського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 050244 згідно з яким ОСОБА_1 20 квітня 2018 року близько 23 год. 50 хв., на вул. Фестивальній керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп"яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 де зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дані дії ОСОБА_1 органами поліції були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився про дату час та місце розгляду справи у суді повідомлений належним чином, що за змістом ст. 268 КУпАП є підставою для розгляду справи без його участі.

Представник особи яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні надав пояснення в якому зазначив, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп складені з порушенням чинного законодавства, а саме: відсутнє направлення особи яка притягується до адміністративної відповідальності для огляду в закладі охорони здоров'я, на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції

Суд дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 050244 від 21 квітня 2018 року та інші матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом при вирішенні справи береться до уваги, те що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, не будь яка відмова від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння утворює склад адміністративного правопорушення, а лише відмова зафіксована компетентними органами у відповідності до процедури та у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 7 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова) у п. 6 зазначено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає доказів того, що ОСОБА_1 направлявся до медичного закладу для проведення огляду на встановлення стану алкогольного спяніння згідно п. 8 Розділу ІІ Інструкції за формою, що є додатком до цієї Інструкції. Крім того у матеріалах справи немає доказів того, що працівники поліції забезпечували доставку особи у медичний заклад для проведення такого огляду.

Наявні у матеріалах справи відомості дають підстав вважати, що даний протокол був складений з порушенням вимог п. 3 ст. 266 КУ пАП.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відповідно і у даних правовідносинах немає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1

У відповідності п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 5 ст. 266 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області до Апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А. В. Дідик