Справа № 150/175/18
Провадження 3/150/65/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали, що надійшли із Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, тимчасово непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 029599, складеного 31.01.2018 начальником СРПП №1 Чернівецького ВП капітаном поліції ОСОБА_3 вбачається, що 31.01.2018 о 15 годині 20 хвилин на автодорозі Т-02-20 ОСОБА_1 передав право керування автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. OCAL 873, ОСОБА_4, який перебував в стані алкогольного спяніння, внаслідок чого порушив вимоги п. 2.9 г ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог п.п. г п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що їхав в стані алкогольного спяніння, заїхав в кювет, машина була розбита, закінчився бензин. Надїхали працівники поліції, зупинили автомобіль, де він був за кермом, ОСОБА_4 сидів ззаду на сидінні. Як надавав пояснення працівникам поліції на місці зупинки транспортного засобу не памятає.

Будучи допитаним у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що спав на задньому сидінні автомобіля, який належить ОСОБА_5 Заперечив факт перебування за кермом даного автомобіля, однак, не заперечив ту обставину, що 31.01.2018 під час зупинки працівниками поліції автомобіля перебував у стані алкогольного спяніння.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В розумінні ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Відповідно до ч. 7 р. ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Із роздруківки приладу «Драгер» 6810 вбачається, що огляд проводився 31.01.2018 о 15 год. 27 хв., результат тесту: 2,33%, у судовому засіданні ОСОБА_1 погодився із результатами огляду.

Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 029599 від 31.01.2018 слідує, що ОСОБА_1 передав право керування своїм автомобілем ОСОБА_4, який перебував у стані алкогольного спяніння. Той факт, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного спяніння ОСОБА_1 був відомий.

Однак, твердження ОСОБА_1 про те, що він не передавав керування транспортним засобом ОСОБА_4, який перебував в стані алкогольного спяніння, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Зокрема, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив факт перебування 31.01.2018 о 15:20год в стані алкогольного спяніння, однак, заперечував факт перебування за кермом автомобіля, який належить ОСОБА_1. Факт перебування ОСОБА_4 за кермом автомобіля підтверджується долученою до матеріалів справи копією постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 31.01.2018, із якої вбачається, що 31.01.2018 о 15 год. 20 хв. ОСОБА_4 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. OCAL 873, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Із наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 31.01.2018 він разом із ОСОБА_4, перебуваючи у знайомого в с. Біляни, розпили близько по 0,5 літра горілки, після чого він спянів. Близько 15 год. 00 хв. вирішили їхати додому, так як був дуже пяний, ключі від свого автомобіля ВАЗ 2109 OCAL 873 віддав ОСОБА_4, щоб той відвіз його додому в с. Березівка. Той факт, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного спяніння йому відомий, оскільки разом розпивали спиртні напої, однак, самостійного додому би не доїхав.

Натомість, у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що автомобілем керував безпосередньо він, ОСОБА_4 при цьому знаходився на задньому сидінні автомобіля.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про намір ОСОБА_1 понести відповідальність одноособово з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1 в тому, що він передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння, внаслідок чого порушив п. 2.9 г Правил дорожнього руху, доведена, оскільки підстав і доказів на підтвердження інших фактів суду надано не було.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, і в разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд керується насамперед вимогами ст. 23 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, враховуючи у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, розмір та порядок сплати якого встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 221, 279, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600/шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить собою суму в розмірі 10200/десять тисяч двісті гривень/ з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1/один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 352/триста пятдесят дві/ гривні 40 коп.

Дана постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф повинен бути сплачений правопорушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у визначений законодавством термін в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно доч. 2 ст. 308 КУпАП.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу, подаються до суду до набрання постанови законної сили.

Суддя Б.Б. Кушнір