Справа № 161/8579/18 Провадження №33/773/412/18 Суддя в 1 інстанції: Олексюк А. В.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1,

прокурора - Сасюка Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, громадянки України, поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона будучи поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Національної поліції України, якій присвоєно спеціальне звання рядовий поліції, відповідно до пункту 1, підпункту «з» частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) є суб'єктом, на яку поширюється дія зазначеного Закону, була зобов'язана до 00:00 год. 01.04.2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, однак моніторингом Єдиного реєстру державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що декларація за 2017 рік ОСОБА_1 подана несвоєчасно, а саме об 11 год. 25 хв. 13.04.2018 року, чим порушила ст. 45 ч. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст.172-6 ч.1 КпАП України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, постанову незаконною та такою, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить постанову змінити, на підставі ст.22 КпАП України звільнити її від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, обмежившись усним зауваженням.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1, яка скаргу підтримала із наведених у ній підстав, прокурора, який скаргу визнав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постанова в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КпАП України перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови апелянт вказує на те, що при призначенні адміністративного стягнення судом не було враховано ряд обставин, що пом'якшують відповідальність за вчинене нею адміністративне правопорушення, а саме - характер вчиненого правопорушення, яке в даний час вже усунуте, те, що порушення не призвело до будь-яких негативних наслідків, а також те, що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи.

Посилаючись на дані обставини просить апеляційний суд змінити оскаржувану постанову та звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Такі посилання апелянта є слушними з наступних підстав.

Так, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КпАП України, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, повинен обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КпАП України, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, не дотримані.

Так, судом не в повній мірі були враховані обставин, що пом'якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а саме - характер вчиненого правопорушення, яке, як встановлено судом, в даний час усунуте, те, що порушення не призвело до будь-яких негативних наслідків, не заподіяло шкоди іншим особам, а також те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем роботи.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, вважаю, що в даному випадку, застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу є явно несправедливим.

За наведених вище обставин, суд прийшов до переконання, що правопорушника ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КпАП України, у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КпАП України і обмежитись усним зауваженням. Відповідно провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.284 КпАП України.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КпАП України мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 284, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2018 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-6 КпАП України скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КпАП України, на підставі ст.22 КпАП України, у зв'язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.284 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.В. Гапончук

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 18.07.2018р.

Суддя В.В. Гапончук

помічник судді О.В. Курбай