Справа № 225/3444/18
Провадження № 3/225/849/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2018 р. м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Скиба М.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2018 року, матеріали справи №227/3444/18 передані судді Дзержинського міського суду Донецької області Скибі М.М.

Вивчивши переданий до розгляду адміністративний матеріал, суд приходить до висновку про необхідність самовідводу від розгляду цієї справи, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, особа, відносно якої складено адміністративний протокол, а саме ОСОБА_1 перебувала на посаді судді Дзержинського міського суду Донецької області.

28.03.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді.

Суддя Скиба М.М. та звільнена суддя Бухтіярова О.М. були колегами по роботі, разом працювали в Дзержинському міському судді Донецької області, підтримують відносини. Зазначена обставина, у стороннього спостерігача може викликати сумніви в неупередженості судді Скиби М.М. при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, обєктивне зясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Оскільки в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді, проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, тому при розгляді питання про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також можна застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявляти самовідвід.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_2 ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Таким чином, з метою недопущення затягування строків розгляду даного адміністративного матеріалу, зловживань сторін наданими ним процесуальними правами, виключення будь якого сумніву сторони у справі в обєктивності та неупередженості судді, вважаю, що самовідвід, заявлений по даній справі необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 15 Кодексу суддівської етики, суд

ПОСТАНОВИВ:

По справі № 225/3444/18 за провадженням № 3/225/849/2018 за матеріалами Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення самовідвід заявлений суддею Скибою М.М. задовольнити.

Справу передати в канцелярію Дзержинського міського суду Донецької області для подальшого визначення судді в порядку, визначеному діючим законодавством України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: