АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/5782/17 Суддя 1 інстанції: Шарко О.П.
Провадження: 33/790/333/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

18 квітня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 352,40 грн.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 04.12.2017 року, приблизно о 21 год. 25 хв., у дворі будинку 25, по вул. Амосова, у м.Харкові, керував автомобілем марки ЗАЗ ДЕУ Т13110, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мовлення та координація рухів, мав поведінку, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуФрунзенського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у вказаній справі у зв»язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що у день, коли мала місце вище зазначена подія, ОСОБА_2 автомобілем не керував, а лише знаходився у його салоні, про що чоловік вказував і працівникам поліції, які підійшли до нього та почали звинувачувати у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння. Однак, не дивлячись на усі заперечення, поліцейськими було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В той же час, в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_2 дійсно керував автомобілем, перебуваючи у нетверезому стані, а оскаржувана постанова суду, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, лише дублює текст протоколу, та не містить опису обставин правопорушення. Крім того, як вказує апелянт, його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, жодного виклику у судове засідання він не отримував.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що у судове засідання, призначене на 04.01.2018 року не викликався, повістки не отримував, оскільки перебував за місцем реєстрації у м. Луганськ. За місцем фактичного мешкання у м. Харкові прибув лише 16.03.2018 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Зокрема, пояснив суду, що порушення вимог ПДР з його сторони не було, так як автомобілем чоловік не керував, а лише знаходився у салоні припаркованого авто. Крім того, як вказував заявник, пройти огляд на стан алкогольного сп»яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» йому запропоновано не було, співробітники поліції пропонували пройти такий огляд лише у відповідному закладі охорони здоров»я.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 207159 від 04 грудня 2017 року (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3, 4), рапортом інспектора роти №8 батальйону №1 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 (а.с. 5).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.2 Розділу І Інструкції (наказ МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 1.3. Інструкції ознаками сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом та оцінює їх як намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями свідків та рапортом співробітника поліції. Крім того, жодних доказів на підтвердження вказаного факту апелянт не надав, а матеріали справи їх не містять.

Посилання апелянта про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, хоча і заслуговують на увагу, проте, не можуть бути самостійною підставою для скасування постанови суду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, районним судом неодноразово вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_2 шляхом направлення останньому судової повістки, за адресою, наявною у справі, яка повернулась до суду неврученою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 11). До того ж, його права, визначені ст. 268 КУпАП, забезпечені шляхом надання можливості відстоювати свою позицію в суді апеляційної інстанції.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1