АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/1783/18 Суддя 1-ї інстанції: Короткий І.П.
Провадження № 33/790/316/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом першої інстанції, 08.02.2018 року о 23:58 за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 70 ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen Bora, реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820 в присутності двох свідків.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 01.03.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити.

В скарзі апелянт зазначає, що інспектором поліції було безпідставно складено протокол відносно нього, та вказує, що цей протокол не містить жодної з ознак алкогольного сп'яніння, які б давали поліцейському підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Також посилається на відсутність в Переліку спеціальних технічних засобів дозволених для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння газоаналізатора Drager 6820 та достовірних даних про його сертифікацію та проходження повірки.

Крім того вказує, що з результатом огляду був не згоден та від підпису відмовився, наполягаючи пройти огляд в закладі охорони здоров'я, однак такі вимоги працівниками поліції було проігноровано.

Зазначає, що в постанові суду першої інстанції не було викладено подані ним додаткові заперечення, та не вказано чому саме їх не було взято до уваги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який на початку засідання підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (ПДР) водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

В судовому засіданні було переглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано, як о 23.53 працівниками поліції водію ОСОБА_2 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров'я чи на місці зупинки за допомогою технічного засобу, де ОСОБА_2 дав згоду на проходження огляду на місці зупинки та пройшов тест за допомогою Drager Alcotest 6820, результат якого встановив вміст алкоголю у видихуваному повітрі 1.87 проміле. Заперечень щодо результату огляду, або незгоду ОСОБА_2 не висловлював.

Під час перегляду вказаного відеозапису ОСОБА_2 звернувся до суду і зазначив, що він не спростовує обставин, викладених в протоколі БР № 234013 від 09.02.2018 року, та постанові судді.

Таким чином, враховуючи таку позицію апелянта, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме : змістом протоколу про адміністративне правопорушення, БР № 234013 від 09.02.2018 року, чековою роздруківкою огляду за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 6820, актом огляду водія, де відображена згода останнього з результатами, , поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, поясненнями самого ОСОБА_2, змістом відеозапису, долученого до матеріалів справи.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик