Справа № 755/3521/18 Суддя в І-й інстанції Карабак Л.Г.
Провадження № 33/824/408/2018 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюк О.В., з участю потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши справу за апеляційною скаргою представника потерпілої на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КУпАП закрите у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4, 24 липня 2017 року, о 18 годині 45 хвилин, в м. Києві, керуючи автомобілем «Богдан А091», номерний знак НОМЕР_1, на Дарницькій площі, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду для інших учасників дорожнього руху, а також не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Хундай», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду указав на те, що на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, закінчилися.

В апеляційній скарзі представника потерпілої указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи не були з'ясовані. Звернув увагу на те, що відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення зокрема є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо. Вважав, що відповідно до положень ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний був з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні. Просив постанову судді скасувати та прийняти нову постанову.

У клопотанні про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді, ОСОБА_3 указав на те, що текст постанови від 03.04.2018 він отримав лише 02.05.2018 що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою, а апеляційну скаргу подав 03.05.2018. Просив визнати причини пропуску строку поважними та поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді від 03.04.2018.

Вислухавши пояснення:

потерпілу ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_3, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню, а апеляційна скарга

Вислухавши пояснення потерпілої та її захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та обґрунтованість клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що як клопотання, так і апеляційна скарга підлягають до задоволення з огляду на таке.

За змістом ст. 285 КУпАП, у поєднанні із практикою ЄСПЛ щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також положеннями ч.2 ст.376 КПК України, потерпілому, який не був присутній при розгляді справи суд повинен направити копію постанови. Між тим, як вбачається із матеріалів справи копія постанови від 29.03.2018 року потерпілому не направлялась, що призвело до пропуску строку на подачу апеляційної. Цю причину пропуску строку на подачу апеляційної скарги суд визнає поважною у зв'язку із чим вважає за необхідне поновити потерпілому даний строк.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконності постанови судді місцевого суду, яка проявилася у тому, що суддею не було прийняте рішення про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, то колегія суддів вважає їх обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов'язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов'язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов'язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ст.124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети і тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов'язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Зважаючи на зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що указує на необхідність визнання вини.

У зв'язку із відсутністю рішення про визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року щодо ОСОБА_4 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню і прийняттям у справі нової постанови.

Відповідно до матеріалів справи 24.07.201 року о 18 год. 45 хв. на Дарницькій площі м. Києва водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Богдан А091» номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожну обстановку, при виявленні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу чи безпечного об'їзду перешкоди, не дотримався безпечного інтервалу, чим допустив порушення п.п. 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України, внаслідок чого допусти зіткнення з транспортним засобом «Хюндай» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 що призвело до пошкодження даних транспортних засобів.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується схемою місця ДТП, поясненнями водіїв, іншими доказами. Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП є правильною.

У зв'язку із викладеним суд вважає за необхідне прийняти постанову про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в:

Представнику потерпілої ОСОБА_3 поновити строк на подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року щодо ОСОБА_4 скасувати.

Прийняти у справі нову постанову. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у даній справі закрити із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк