Справа № 639/288/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року Жовтневий районний суду м.Харкова у складі головуючого судді Макарова В.О., за участі секретаря Чубенко О.С., прокурора Бєляєва О.І., захисника ОСОБА_1, особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого першим заступником директора Комунального спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництво автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу № 10 про адміністративне правопорушення, складеного оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_4, ОСОБА_3 був призначений на посаду першого заступника директора Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» наказом начальника КП «Шляхрембуд» від 18.02.2014 № 26.

Таким чином ОСОБА_3 набув статусу посадової особи юридичної особи публічного права.

Згідно п. «А» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», посада, на якій перебував ОСОБА_3, віднесена до субєктів, на яких поширюється дія цього Закону, як на посадову особу юридичної особи публічного права.

До осіб, які зобовязані подавати декларації згідно цього Закону, відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зокрема належать особи, які уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

В своїй діяльності ОСОБА_3, як посадова особа юридичної особи публічного права, керується Конституцією та Законами України, актами Президента України тощо.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

На виконання вимог частини 2 статті 52 Закону, ОСОБА_3, займаючи посаду першого заступника директора Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву ізтоілляхів м. Харкова «Шляхрембуд» повинен був повідомити про суттєві зміни в майновому стані Національне агентство з питань запобігання корупції, пляхом відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua.

Водночас встановлено, що ОСОБА_3 16.12.2017 р. його жінкою ОСОБА_5 було надано грошові кошти у розмірі 454000 грн., яка остання отримала внаслідок відчуження (продажу) належної їй квартири за адресою: м. Харків, пр.-т ОСОБА_6, 1/3, к. 40 згідно договору купівлі-продажу від 06.04.2017, вартість якої на момент продажу становила 570 360 гривень.

Вартість отриманого доходу ОСОБА_3 перевищує поріг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2017 року (80000 гривень). Так, на виконання частини 2 статті 52 Закону № 1700-VІІ ОСОБА_3 зобовязаний був у десятиденній термін з моменту отримання ним доходу подати повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тобто до 26.12.2017 року.

Проте встановлено, що ОСОБА_3 не подав повідомлення до НАЗК про суттєві зміни в майновому стані про отримання ним доходу 16.12.2017 у розмірі 454 000 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_3 19.12.2017 року було подано два повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Перше повідомлення стосовно доходу від відчуження рухомого майна (продаж) автомобіля HYUNDAI TUCSON за 328 638 гривень. Друге повідомлення- про набуття права власності (придбання) автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER за 782 000 гривень. Зазначені дії свідчать про обізнаність ОСОБА_3 з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» в частині фінансового контролю.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 в порушення частини 2 статті 52 Закону, не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді першого заступника директора Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд», будучи згідно з підпунктом «А» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, не повідомив про отримання ним доходу 16.12.2017 у розмірі 454 000 гривень, що перевищує поріг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2017 року, про що відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону був зобов'язаний повідомити НАЗК протягом 10 днів, а саме до 26.12.2017. Проте в порушення вимог зазначеної статті не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є 26.12.2017, тобто день неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Датою виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є 16.01.2018, тобто дата складання даного адміністративного протоколу.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, є Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова «Шляхрембуд» розташоване за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 20, оскільки обовязок повідомляти про суттєві зміни в майновому стані виникає у ОСОБА_7, у звязку з тим, що останній був працівником Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» на момент вчинення правопорушення, тобто субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Юридичними наслідками в даному випадку є неповідомлення ОСОБА_3 Національного агентства з питань запобігання корупції у визначені строки про суттєві зміни у своєму майновому стані.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_1 заперечували проти притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та просили закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому посилались на те, що автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER дійсно був придбаний як за кошти ОСОБА_3, так і за кошти його дружини ОСОБА_2, проте придбавався в інтересах родини, є спільною сумісною власністю подружжя. Сама ОСОБА_5 постійно користується вказаним автомобілем в якості пасажира, грошові кошти вона особисто ОСОБА_3 не надавала, навпаки, особисто сплатила в касу автосалону повну вартість автомобілю, що складалася як з грошових коштів, наданих ОСОБА_3, так і з її особистих коштів, отриманих від продажу належної їй квартири. Інші декларації про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_3 подавав завжди своєчасно, оскільки обізнаний з таким обовязком. В той же час у даному випадку, на думку ОСОБА_3, він фактично не отримував від своєї дружини доходу у вигляді грошових коштів, а автомобіль був придбаний за кошти обох з подружжя.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дала суду аналогічні показання.

Прокурор в судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до вимог законодавства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено та не спростовується матеріалами справи, що ОСОБА_3 16.12.2017 року придбав автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER за 782 000 гривень. Для придбання зазначеного автомобіля використано кошти від продажу автомобіля HYUNDAI TUCSON, який належав ОСОБА_3, був внесений ним до електронної декларації за 2016 рік. Після його продажу ОСОБА_3 19.12.2017 р. у встановленому законом порядку подано відповідне повідомлення про суттєві зміни майнового стану.

Інші кошти, використані на придбання автомобілю, належали дружині ОСОБА_3 ОСОБА_5 на праві приватної власності від продажу квартири, яка була подарована ОСОБА_5 у 2017 році.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 57, ст. 58 Сімейного кодексу України, особистою приватною власність дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Якщо річ, що належить одному з подружжя, дає дохіє, він є власником цього доходу.

Не спростовуються матеріалами справи і доводи ОСОБА_3 стосовно особистої присутності ОСОБА_5 при купівлі автомобілю MITSUBISHI 16.12.2017 р. та внесення нею до каси автосалону ТОВ «Техноарт» належних їй на праві приватної власності грошових коштів.

Відтак, суд приходить до висновку, що автомобіль був придбаний за кошти як ОСОБА_3 (задекларовані у встановленому порядку), так і ОСОБА_5 (вимог щодо повідомлення НАЗК щодо змін у майновому стані члена сімї субєкта декларування законодавство не містить), проте оформлений на імя одного власника ОСОБА_3, що не позбавляє вказане придбане майно статусу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 (відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності).

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факту отримання ОСОБА_3 особистого доходу від ОСОБА_5, який підлягав би декларуванню.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність передбачено за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Тобто об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що:

- 1) у суб'єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані;

- 2) суб'єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Визначаючи першу складову об'єктивної сторони правопорушення - «суттєві зміни в майновому стані», слід зазначити, що існує певна невизначеність в законодавстві, яка перешкоджає однозначному тлумаченню та застосуванню вказаної правової норми.

Зокрема, поняття «майновий стан» законодавчо не визначено.

Між тим, зміст такого поняття можливо визначити шляхом розкриття змісту його складових «майно» та «стан».

Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно, майно особи це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки цієї особи.

Відповідно до положень ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Стан - це сукупність ознак, рис, що характеризують предмет, явище в даний момент відповідно до певних вимог щодо якості, кількості, ступеня готовності і т. ін. (Словник української мови в 11 томах СУМ-11, видавництво «Наукова думка»)

Відповідно, майновий стан особи можливо визначити як сукупність матеріальних цінностей, речей, майнових прав та обов'язків, які належать особі, в певній кількості та якості.

За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що майновий стан особи характеризується щонайменше двома показниками: 1) кількісним, який можливо визначити в кількості об'єктів або в їх грошовому еквіваленті; 2) якісним - рухоме майно, нерухоме майно, ювелірні вироби, історичні та культурні цінності, предмети тваринного та рослинного світу, тощо.

Поняття «суттєві зміни у майновому стані» та строки повідомлення про такі зміни розкрито в ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), відповідно до положень якої, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Таким чином, зазначена правова норма передбачає необхідність повідомлення про зміну в майновому стані, яка пов'язана в Законі з кількісним показником майнового стану, оскільки Законом передбачено, що обов'язок повідомлення про зміну в майновому стані виникає в разі його зміни на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів.

Щодо отримання суб'єктом декларування доходу, слід зазначити таке.

Дохід - це гроші або матеріальні цінності, одержувані фізичною особою внаслідок якої-небудь діяльності. ( Дохід // Великий тлумачний словник сучасної української мови (з дод. і допов.) / Уклад. і гол. ред. ОСОБА_8. - 5-те вид. - К. ; Ірпінь : ВТФ «Перун», 2005. - ISBN 966-569-013-2.)

Однак, отримання від продажу певного майна грошових коштів, сума яких відповідає вартості цього майна, свідчить про зміну лише якісного показнику майнового стану (один вид майна змінюється на інший), але при цьому не змінюється кількісний показник майнового стану, за умови отримання грошової суми, еквівалентної вартості проданого майна.

Оскільки поняття «зміна майнового стану» пов'язується в Законі з кількісним показником, відповідно можливо вважати, що зміна якості майнового стану знаходиться поза межами контролю «Закону».

Відтак, зміна майнового стану (його кількісного показника) з точки зору Закону відбувається лише за умови безоплатного збільшення кількісних показників майнового стану (отримання подарунку, спадщини, виграшу і т.і.), або оплатного, - але коли вартість придбаного майна завідомо більша розміру фактично виплачених грошових коштів (при купівлі), або сума отриманих грошових коштів завідомо більша вартості придбаного майна (при продажу).

При цьому такі обставини є предметом доказування, з врахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості.

За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що продаж майна або його придбання за відповідною вартістю, не змінює майновий стан особи, оскільки змінюється лише якісний показник майнового стану, в той час як кількісний показник при цьому не змінюється.

Крім того, слід зазначити, що зміна якісного показника майнового стану суб'єкта декларування при таких обставинах не залишається непідконтрольною державі, оскільки має знайти своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи.

Викладені обставини свідчать про наявність невизначеності в застосуванні ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Друга складова об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП визначена тим, що суб'єкт правопорушення не повідомив письмово Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані в десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

Згідно з положеннями ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі «Закону»), у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

З зазначеної правової норми вбачається, що обов'язок повідомити про суттєву зміну у майновому стані, пов'язаний з моментом отримання доходу чи придбання майна.

Разом з тим, ОСОБА_3, придбавши автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER 16.12.2017 р. своєчасно та належним чином подав повідомлення до НАЗК про суттєві зміні в майновому стані про отримання ним доходу у вигляді вказаного автомобілю. При цьому його майновий стан, виходячи з наведеного вище, 16.12.2017 р. змінився в якості (шляхом заміни грошових коштів, які є вартістю придбаного майна, на саме по собі майно).

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_3 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Також суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_3, проводилась виключно працівниками УЗЕ в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_3, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Слід зазначити, що згідно п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою, разом з іншими обставинами, зазначеними вище, для закриття провадження по справі.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 176-2 КУпАП стосовно ОСОБА_3 у звязку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Повний текст постанови складено 06.04.2018 р. о 12-00 год.

Суддя В.О. Макаров