Справа №587/2992/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/70/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,з участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, здійснивши апеляційний перегляд справи у відкритому судовому засіданні за його апеляційною скаргою на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 10 січня 2018 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Битиця Сумського району, Сумської області

( вул. Сумська, 10 ) , -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 10 січня 2018 року на ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки за те, що він 20 жовтня 2017 року о 23 год. 40 хв. в с. Битиця Сумського району керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло, млява мова спяніння та в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з прийнятим судовим рішенням та вважає, що не порушував закону, тому просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що він є важкохворою людиною і наркотичних засобів не може вживати. Вважає, що його вина не доведена і застосування суддею ч.2 ст. 130 КУпАП є безпідставним, оскільки на час складання протоколу факту скоєння ним правопорушення не було. При цьому, зазначає, що він тривалий час працює на підприємстві, де позитивно характеризується.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу суддя дійшов необґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої висновки про порушення ОСОБА_3 п.2.5. ПДР України суддя суду першої інстанції обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення АП2 №523606 від 20 жовтня 2017 року, в якому зазначено, що 20 жовтня 2017 року о 23 год. 40 хв. в с. Битиця Сумського району ОСОБА_5 м О.В. керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння та в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння; показами інспектора поліції ОСОБА_6, який був допитаний в суді першої інстанції в якості свідка, за даними якого в цей день, 20 жовтня 2017 року, після зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_3, виникла підозра, що той перебуває в стані наркотичного спяніння, тому ОСОБА_3 було запропоновано пройти обстеження на стан наркотичного спяніння в умовах наркологічного диспансеру, однак останній відмовився, тому за проханням поліцейського поїхали в с. Битиця, де в присутності двох свідків ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, при цьому ОСОБА_3 керував належним йому автомобілем, а також письмовими пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності ОСОБА_3 було запропоновано пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного спяніння у встановленому законом порядку в СОНД, від чого останній категорично відмовився.

Разом з тим, всупереч зазначеним вище вимогам закону, суд належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не надав їм належної оцінки в сукупності з іншими доказами, що призвело до неповноти зясування фактичних обставин справи.

За змістом ст.130 КУпАП відповідальності за даною нормою підлягає, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Відповідно до розяснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В свою чергу, висновки судді про те, що ОСОБА_3 20 жовтня 2017 року о 23 год. 40 хв. керував транспортним засобом та був зупинений, що також підлягало доказуванню, апеляційний суд вважає такими, що не є належним чином доведеними та мотивованими.

Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ОСОБА_3 пояснив, що в зазначений у протоколі час, він знаходився у своєму автомобілі та чекав на допомогу, коли його розбудив стук у вікно поліцейським, оскільки його автомобіль зламався і в вранці приїде його знайомий та полагодить цей автомобіль. Також зазначив, що у присутності поліцейських спілкувався зі своїм адвокатом щодо понятих. В подальшому працівники поліції змусили його їхати на своєму автомобілі в с. Битиця, де були знайдені поняті, які до нього не підходили а давали пояснення під диктовку поліцейських. Склавши протокол, його відпустили і він поїхав ремонтувати машину.

Разом з тим, як вбачається з постанови, суддя зазначеним поясненням ОСОБА_3 не надав жодної оцінки, фактично проігнорувавши їх зміст, а також не були допитані в суді першої інстанції ні адвокат, з яким він спілкувався у присутності поліцейських, ні його знайомий, який повинен був зранку ремонтувати автомобіль ОСОБА_3, а обґрунтовувати доведеність вини особи лише протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями інспектора поліції ОСОБА_6, який його склав і є зацікавленим у підтвердженні законності та правильності своїх дій, на думку суду апеляційної інстанції, не можна.

Крім того, допитаний свідок ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно працівники поліції в зазначений час в с. Битиця попросили його бути свідком того, що особа, яка керувала автомобілем в стані наркотичного спяніння, відмовляється пройти медичний огляд. Хоча у його присутності даний автомобіль не зупиняли.

Отже, даний свідок не був присутній під час події правопорушення та не може підтвердити сам факт керування ОСОБА_3

З наданої ОСОБА_3 виписки з історії хвороби, останній хворіє на цукровий діабет ( а.с. 21).

За таких обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3 був зупинений під час керування транспортним засобом, оскільки апелянт наголошує, що взагалі не міг керував автомобілем у стані наркотичного спяніння із-за хвороби, що не спростовується матеріалами справи.

На всі вищевикладені обставини при вирішенні справи суддя уваги не звернув, що призвело до винесення необґрунтованої постанови без встановлення усіх обставин справи.

Таким чином, суддею при винесенні постанови матеріали справи, розглянуто однобічно, не враховано усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 також тлумачаться на його користь.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У звязку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови місцевого суду прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_3 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Дана постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.