Справа № 214/6614/18
3/214/2195/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої головним бухгалтером ТОВ «Монтажстиль», ІНПП НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, знаходячись на посаді головним бухгалтером ТОВ «Монтажстиль», допустила порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплати її не в повному обсязі працівникам, у тому числі, колишнім. Так, в порушення вимог ч.1 ст.115 КЗпПУ, згідно з наданими оборотно-сальдовими відомостями: за березень 2018 року, заробітна плата ОСОБА_3 нараховувалась, але не виплачувалась; за квітень 2018 року, заробітна плата ОСОБА_3 нараховувалась, але виплачена не в повному обсязі, 26.04.2018 виплачений тільки аванс; за травень 2018 року аванс не виплачувався, а заробітна плата ОСОБА_3 виплачена 14.06.2018 в повному обсязі з затримкою; за червень 2018 року аванс ОСОБА_3 не виплачувався, а заробітна плата виплачена 26.07.2018 щ затримкою; за липень 2018 року аванс ОСОБА_3 не виплачувався, а заробітна плата виплачена 29.08.2018 з затримкою; за серпень 2018 року заробітна плата нараховувалась, але не сплачувалась. За червень 2018 року робітникам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проводилось тільки нарахування авансу та заробітної плати, виплати відсутні, а аванс ОСОБА_4, ОСОБА_5 за червень 2018 року виплачений 06.07.2018, ОСОБА_6 09.07.2018, заробітна плата за червень 2018 року виплачена 26.07.2018; в липні та серпні 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проводилось тільки нарахування авансу та заробітної плати, виплати відсутні. Таким чином, заробітна плата на ТОВ «Монтажстиль» виплачується рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, виплата заробітної плати проводиться не в повному обсязі. Окрім того, з 20.08.2018 по 14.09.2018 ОСОБА_3 перебував у щорічній основній відпустці згідно з наказом №71 від 20.08.2018, оплата щорічної відпустки, в порушення ч.4 ст.115 КЗпПУ, здійснена 25.09.2018 з порушенням термінів. Таким чином, наявні порушення встановлених термінів виплати заробітної плати працівникам та несвоєчасність її оплати за щорічну відпустку. Також, відповідно до наказу №19 від 27.08.2018 ОСОБА_4 звільнено за власним бажанням 27.08.2018, але розрахункові кошти не виплачено; відповідно до наказу №17 від 27.08.2018 ОСОБА_5 звільнено за власним бажанням 27.08.2018, але розрахункові кошти не виплачено; відповідно до наказу №18 від 27.08.2018 ОСОБА_6 звільнено за власним бажанням 27.08.2018, але розрахункові кошти не виплачено. Відповідно до наказу №14- від 14.09.2018, ОСОБА_3 звільнено за угодою сторін 14.09.2018, але розрахункові кошти не виплачено. Отже, при звільнені ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 повний розрахунок з ними не проведено. Відповідальність за вказані дії передбачена ч.1 ст.41 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, документів, підтверджуючих поважність неявки до суду не надала.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення №ОМС-ДН1390/1168/АВ/П/1ПТ від 28.09.2018, відповідно до якого ОСОБА_2, знаходячись на посаді головним бухгалтером ТОВ «Монтажстиль», допустила порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплати її не в повному обсязі працівникам, у тому числі, колишнім. Так, в порушення вимог ч.1 ст.115 КЗпПУ, згідно з наданими оборотно-сальдовими відомостями: за березень 2018 року, заробітна плата ОСОБА_3 нараховувалась, але не виплачувалась; за квітень 2018 року, заробітна плата ОСОБА_3 нараховувалась, але виплачена не в повному обсязі, 26.04.2018 виплачений тільки аванс; за травень 2018 року аванс не виплачувався, а заробітна плата ОСОБА_3 виплачена 14.06.2018 в повному обсязі з затримкою; за червень 2018 року аванс ОСОБА_3 не виплачувався, а заробітна плата виплачена 26.07.2018 щ затримкою; за липень 2018 року аванс ОСОБА_3 не виплачувався, а заробітна плата виплачена 29.08.2018 з затримкою; за серпень 2018 року заробітна плата нараховувалась, але не сплачувалась. За червень 2018 року робітникам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проводилось тільки нарахування авансу та заробітної плати, виплати відсутні, а аванс ОСОБА_4, ОСОБА_5 за червень 2018 року виплачений 06.07.2018, ОСОБА_6 09.07.2018, заробітна плата за червень 2018 року виплачена 26.07.2018; в липні та серпні 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проводилось тільки нарахування авансу та заробітної плати, виплати відсутні. Таким чином, заробітна плата на ТОВ «Монтажстиль» виплачується рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, виплата заробітної плати проводиться не в повному обсязі. Окрім того, з 20.08.2018 по 14.09.2018 ОСОБА_3 перебував у щорічній основній відпустці згідно з наказом №71 від 20.08.2018, оплата щорічної відпустки, в порушення ч.4 ст.115 КЗпПУ, здійснена 25.09.2018 з порушенням термінів. Таким чином, наявні порушення встановлених термінів виплати заробітної плати працівникам та несвоєчасність її оплати за щорічну відпустку. Також, відповідно до наказу №19 від 27.08.2018 ОСОБА_4 звільнено за власним бажанням 27.08.2018, але розрахункові кошти не виплачено; відповідно до наказу №17 від 27.08.2018 ОСОБА_5 звільнено за власним бажанням 27.08.2018, але розрахункові кошти не виплачено; відповідно до наказу №18 від 27.08.2018 ОСОБА_6 звільнено за власним бажанням 27.08.2018, але розрахункові кошти не виплачено. Відповідно до наказу №14- від 14.09.2018, ОСОБА_3 звільнено за угодою сторін 14.09.2018, але розрахункові кошти не виплачено. Отже, при звільнені ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 повний розрахунок з ними не проведено (а.с.1-5);

- актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ОМС-ДН1390/1168/АВ від 25.09.2018 та додатками до нього, відповідно до висновків якого встановлено, що мають місце випадки порушень наказу Державного комітету статистики України №489 від 02.12.2008; інструкції №58 про порядок ведення трудових книжок працівників, ч.ч.1, 4 ст.115, ч.1 ст.116 КЗпПУ та ст.34 Закону України «Про оплату праці» (а.с.6-44).

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Обираючи вид стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2 та вважає за необхідне піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу, що відповідно до вимог ст.23 КУпАП, суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення №17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014.

Обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 не встановлено.

Згідно з ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч.1 ст.41, ст. ст.283, 284, ч.ч.1, 2, 3 ст.294, ч.1 ст.303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винною вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Хомініч С.В.