Номер провадження: 33/785/486/18
Номер справи місцевого суду: 491/61/18
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_6., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 21.02.2018 року, відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Вербове Ананьївського району Одеської області, громадянина України, пенсіонера, інваліда 2-ї групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2, 14.01.2018 року, близько 21 год. 25 хв. на вул. Вольфковича в м. Ананьєві Одеської області, порушивши вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «ГАЗ-2402» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом тесту за допомогою приладу «Драгер», проведеного за його згодою у присутності двох понятих.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що вважає постанову суду незаконною і необґрунтованою, з таких підстав:

- він не заперечує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та щиро кається у вчиненні правопорушення, але 14.01.2018 року був змушений поїхати на автомобілі до аптеки з метою придбання ліків для себе та дружини, адже він проживає за 4 км від центру м. Ананьєва;

- у судовому засіданні він просив закрити провадження у справі на підставі ст. 21 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд громадської організації «Союз Чорнобиль України», але головуючий відмовив, пославшись на сумніви, щодо щирості каяття та визнання своєї вини;

- суд першої інстанції не врахував, що він є особою з інвалідністю 2-ї групи, ліквідатором 1-ї категорії наслідків аварії на Чорнобильські АЕС, а розмір пенсії становить 3600 грн., тому він не зможе сплатити штраф, а примусове стягнення призведе до його збільшення удвічі.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації «Союз Чорнобиль України» для застосування заходів громадського впливу, а провадження у справі - закрити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник змінили вимоги та просили скасувати судове рішення та направити справу на новий судовий розгляд до суду 1-ої інстанції для повторного дослідження доказів та обставин справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_6., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував:

- поясненнями правопорушника, який повністю визнав свою вину, тому суд, за згодою з учасниками судового розгляду, прийняв рішення про недоцільність допиту свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на допиті яких, у першому судовому засіданні наполягала сторона захисту;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії №044690 від 14.01.2018 року, з якого вбачається, що 14.01.2018 року, близько 21 год. 25 хв. на вул. Вольфковича в м. Ананьєві Одеської обл., порушивши вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «ГАЗ-2402» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом тесту за допомогою приладу «Драгер», проведеного за його згодою у присутності двох понятих;

- результатом тесту (1,95 проміле), проведеного за допомогою приладу «Драгер-6810» №423 від 14.01.2018 року;

- актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до приписів п.п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється

керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що її фактичні обставини встановлені суддею суду першої інстанції правильно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими, тому вимоги захисника про скасування судове рішення та направлення справу на новий судовий розгляд для повторного дослідження доказів та обставин справи є безпідставними.

Згідно з положеннями ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції правильно застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, воно є безальтернативним.

Розглянувши клопотання Ананьївської районної організації Всеукраїнської організації інвалідів «Союз Чорнобиль України» про передачу матеріалів стосовно ОСОБА_2 на розгляд громадської організації для застосування заходів громадського впливу, суд першої інстанції, пославшись на приписи ст. 21 КУпАП, дійшов висновку про неможливість його задоволення.

При цьому суд зазначив що враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Отже, зі змісту зазначеної норми закону випливає, що вона не виключає можливості звільнення особи, яка не є посадовою особою, від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 позитивно характеризується (а.с. 27), є особою з інвалідністю 2-ї групи, ліквідатором 1-ї категорії наслідків аварії на Чорнобильські АЕС (а.с. 28, 29, 30).

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд зважає на те, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, який в дев'ять раз перевищує допустиму норму, є правопорушенням, яке за своєю сутністю становить підвищену суспільну небезпеку, тому застосування ст. 21 КУпАП, та звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації, не є можливим.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: змінити постанову.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

В матеріалах справи міститься копія посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.30), згідно з яким ОСОБА_2 являється інвалідом 2-ої групи безстроково.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги, - немає, однак постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки судом безпідставно стягнутий із ОСОБА_2 судовийзбір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 21.02.2018 року відносно ОСОБА_2 про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови абзац про стягнення з ОСОБА_2 судового збору.

В решті постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца