Справа № 522/3881/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А. В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого директором ДП «Укреспроцентр «ОДЗ», зареєстрованого та проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

за участю:

прокурора - Острік О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 Згідно проколу про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ДП «Укреспоцентр «ОДЗ», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, чим порушив вимоги п. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Згідно наказу від 06.12.2011 № 1393, ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Державного підприємства «Укреспоцентр «ОДЗ». Відповідно п. 5.1 розділу 5 «Управління підприємством», статуту державного підприємства «Укрескпоцентр «ОДЗ» від 06.12.2011 року № 1393 - управління підприємством здійснюється директором.

Тобто, директор Державного підприємства «Укреспоцентр «ОДЗ» ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, які зазначені в п.1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» та субєктом відповідальності за вчинення правопорушення повязаного із корупцією, підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, щорічна декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларація охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно. У відповідності до ч. 1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 зобовязані щорічно, до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Верховною Радою України 23.03.2017 прийнято Закон № 1975-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб». Закон набрав чинності 30.03.2017. Відповідно до цього закону, строк подання щорічної декларації для осіб, які, відповідно до закону України «Про запобігання корупції», подають таку декларацію вперше, продовжено до 01.05.2017.

На виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 був зобовязаний подати електронну декларацію не пізніше 01.05.2017.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог абз. 3 п. 2 Прикінцевих положень Закону, несвоєчасно подав щорічну електронну декларацію про свій майновий стан та прибутки, а саме 14.12.2017, та у ході проведення перевірки, поважних причин для несвоєчасної подачі електронної декларації не встановлено.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_1, будучи особою, яка виконує функції держави, вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення в даному випадку є місце подання декларації, а саме за місцем мешканням: м. Одеса, Тіниста, 6/17.

Часом вчинення правопорушення, повязаного з корупцією є дата подання вказаної декларації, тобто 14.12.2017 року, о 22 годині 50 хвилин.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушеннях, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнав, та пояснив, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він своєчасно подав декларацію, а саме 31.03.2017 року.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, ОСОБА_1 несвоєчасно подав електронну декларацію про свій майновий стан та прибутки, а саме 14.12.2017 року.

Як вбачається із матеріалів доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, 15.12.2017 року начальником УЗЕ в Одеській області ОСОБА_2 направлено запит голові Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно зазначеного запиту, з метою проведення повної та ретельної перевірки по матеріалам відомостей щодо наявності або відсутності фактів учинення адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, начальник УЗЕ в Одеській області ОСОБА_2 просив надати інформацію стосовно послідовності дій у Єдиному державному реєстрі декларацій з зазначенням дати, часу, IP-адресу та тривалості сесій, громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, під час заповнення ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та органів місцевого самоврядування за 2016 рік, яка була подана 14.12.2017 року.

Однак, на момент складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та на момент розгляду зазначеного протоколу в суді, запитувана інформація щодо послідовності дій у Єдиному державному реєстрі декларацій з зазначенням дати, часу, IP-адресу та тривалості сесій, громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, під час заповнення ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та органів місцевого самоврядування за 2016 рік з Національного агентства з питань запобігання корупції, не отримана.

Як зазначає ОСОБА_3 31.03.2017 року ним було отримано електронний ключ з логіном і паролем, спеціально для цілей декларування, про що була укладена угода з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 31.03.2017 року. У той же день, 31.03.2017 року, приблизно о 20.00 годині, він подав електронну декларацію про свій майновий стан та прибутки.

У грудні 2017 року, дізнавшись від співробітників УЗЕ в Одеській області про те, що його декларації не має у публічному доступі, ним 07.12.2017 року було подано повторно електронну декларацію.

14.12.2017 року ОСОБА_3 звернувся з повідомленням до Національного агентства з питань запобігання корупції України, яке згідно поштового відправлення, отримано НАЗК 22.12.2017 року. Згідно зазначеного повідомлення ОСОБА_3 повідомив про те, що 31.03.2017 року, приблизно о 20.00 годині, ним було заповнено та подано електронну декларацію. Дізнавшись від національної поліції про те, що його декларації не має у публічному доступі, ним 07.12.2017 року було подано повторно електронну декларацію. У своєму повідомленні ОСОБА_3 просив перевірити наявність декларації у реєстрі, яка була подана ним 31.03.2017 року.

Однак, до теперішнього часу, відповідь на повідомлення ОСОБА_3 з НАЗК не надходила.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення.

Однак, відповідним органом суду не надано жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Більш того, будь-яка інформація про відсутність у публічному доступі електронної декларації, відправленої ОСОБА_3 31.03.2017 року, з національного агентства з питань запобігання корупції, не надходила.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, директором ДП «Укреспроцентр «ОДЗ» є ОСОБА_3 Проте, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, до відповідальності притягується ОСОБА_1

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі повязаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів обєктивних та субєктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, між іншим, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Частина 3 статті 62 Конституції України, зобовязує суд тлумачити усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП, що виключає провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч.1 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст. 247, 251, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови в апеляційний суд Одеської області.

Суддя Приморського

районного суду міста ОСОБА_4 Дерус

04.05.2018