Справа № 161/218/18 Провадження №33/773/200/18 Суддя в 1 інстанції: Артиш Я. Д.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника - захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працює, на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та судового збору в дохід держави у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним за те, що він, 29 грудня 2017 року о 23 год. 10 хв. по вул.Шкільній, в с. Липини Луцького району Волинської області керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та судового збору в дохід держави у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на те, що рішення суду першої інстанції прийняте без врахування фактичних обставин справи. Стверджує, що відеозапис та звукозапис з мобільного телефону не містять відомостей, які б підтверджували факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а зафіксоване лише те, що перебуває в салоні власного автомобіля, при цьому двигун транспорту не заведений. Просить рішення суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вчинення ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджено зібраними у справі і дослідженими судом доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 345160 від 29.12.2017 року (а.с.1), довідкою виданою Луцьким РВ ПЛВП про відсутність повторності вчиненого правопорушення, висновком Волинського обласного наркологічного диспансеру від 29.12.2017р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3602 від 29.12.2017р. (а.с.3), який підтверджує, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що в відеозаписі та звукозаписі з мобільного телефону не міститься відомостей, які б підтверджували факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

В суді першої інстанції було встановлено, що допитані в судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час патрулювання бачили, як ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 без включеної однієї фари, не зупинився на вимогу дорожнього знаку «Стоп», зупинивши правопорушника, відчули запах алкоголю та явні ознаки алкогольного сп'яніння, зокрема почервоніння шкірних покривів на обличчі, нечітку мову. ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», тому було прийнято рішення їхати у ВОНД, на що він погодився. ОСОБА_2 не заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Даний факт зафіксовано на відео та звукозаписі з мобільного телефону працівника поліції ОСОБА_5

Твердження ОСОБА_2 про те, що він перебував в салоні автомобіля, однак ним не керував, суд не бере до уваги. Керування ОСОБА_2 транспортним засобом підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, одночасно сам правопорушник не заперечував факту вживання алкогольних напоїв.

Посилання ОСОБА_2 на те, що в день вчинення правопорушення він давав своїм знайомим користуватися автомобілем суд розцінює, як спосіб уникнення відповідальності.

Твердження ОСОБА_2 та його представника про те, що він не був у встановленому законом порядку направлений на медичний огляд, спростовується медичним висновком Волинського обласного наркологічного диспансеру від 29.12.2017р., який підтверджує факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, вважаю, висновки суду першої інстанції про порушення водієм п.п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, правильними.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, нових доказів суду апеляційної інстанції не надала.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, його майновий та сімейний стан, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук