ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просить постанову суду скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суддя під час розгляду справи не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, а висновок про порушення ним вимог п.п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що в обґрунтування прийнятого рішення суддя послався на фотографії з місця ДТП, які відсутні в матеріалах справи та не відображають дійсних обставин пригоди.

З позиції апелянта, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, який, здійснюючи об'їзд автомобіля ОСОБА_1, з виїздом на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення транспортних засобів. На підтвердження цього посилається на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали рішення судді законним і обґрунтованим, допитавши свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови водій ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 09.10.2016 року о 14:55 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по Наддніпрянському шосе в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час повороту ліворуч, перед початком руху не впевнився в безпеці маневру, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїм діями ОСОБА_7 порушив п.2.3б, 10.1 ПДР України.

Постановляючи рішення, суддя дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, пославшись на дані схеми місця ДТП, пояснення інспектора поліції ОСОБА_8 та надану ним для огляду фотокартку, з якої вбачається, що автобус «Mitsubishi» знаходиться під кутом до проїзної частини. З позиції судді, цими ж доказами спростовуються пояснення ОСОБА_1 та допитаних в суді свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що водій ОСОБА_1 не змінював напрямку руху.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

Дослідивши обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд апеляційної інстанції встановив, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху не підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, фотографія з місця ДТП, на яку послався суд у своєму рішенні на спростування пояснень ОСОБА_1 щодо механізму зіткнення транспортних засобів, відсутня в матеріалах справи, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати їй оцінку у співвідношенні з іншими доказами. Крім цього, на неодноразові виклики до суду інспектор патрульної поліції ОСОБА_8, в розпорядженні якого може бути вказана фотографія, не з'явився.

Водночас, допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що вони були очевидцями дорожньо-траснпортної пригоди, яка сталася за участі автобуса «Mitsubishi» та автомобіля «КРАЗ». Вказані транспортні засоби рухалися один за одним по Наддніпрянському шосе. Проїзна частина даної ділянки дороги мала по одній смузі руху в обох напрямках. Автобус під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався попереду, зупинився у своїй смузі руху під певним кутом із увімкненим сигналом повороту, пропускаючи зустрічний транспорт, для здійснення повороту ліворуч та заїзду на автостоянку. Автомобіль «КРАЗ», здійснюючи об'їзд автобуса з виїздом на зустрічну смугу, не дотримався безпечного інтервалу та зачепив свою правою передньою частиною ліву передню частину автобуса, проїхав далі та зупинився на деякій відстані.

Складена інспектором схема місця ДТП, підписана обома водіями без зауважень та застережень, відображає кінцеве розташування транспортних засобів, зокрема автобуса «Mitsubishi», який знаходиться у своїй смузі руху під певним кутом в напрямку повороту ліворуч, та містить дані про місце зіткнення, яке теж знаходиться в межах смуги руху автобуса.

Відповідно до пункту 2.3.б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. За приписами пункту 13.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Оцінені судом апеляційної інстанції докази, які містяться в матеріалах справи та перевірені в суді апеляційної інстанції, дають суду можливість встановити, що в момент зіткнення транспортних засобів автобус «Mitsubishi» під керуванням ОСОБА_1 зупинився в своїй смузі руху для здійснення повороту ліворуч, увімкнувши відповідний сигнал повороту, а тому не створював небезпеки для руху автомобіля «КРАЗ», який рухався позаду.

Цим самим спростовуються висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.3б, 10.1 ПДР України, а отже і вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, якими встановлюється винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.38, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., - скасувати.

Провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз