КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1071/2018 Суддя у першій інстанції: АгафоновС.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ФричТ.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Азербайджану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також вказує на порушення місцевим судом, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права.

Так, захисник наголошує на порушенні норм процесуального права, які мали місце з боку працівників патрульної поліції під час огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння, а також під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та які безпідставно були залишені поза увагою судом першої інстанції.

Зокрема, сторона захисту зазначає на порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП, а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що ОСОБА_3 хоча і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», однак наполягав на проходженні огляду в найближчому закладі охорони здоров'я. Вказана вимога ОСОБА_3 була повністю проігнорована співробітниками патрульної поліції, та суперечить вимогам чинного законодавства.

Додатково захисник звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що відповідно до п. 12 Інструкції, також свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Також захисник наголошує на тому, що до протоколу внесено відомості, що не відповідають дійсності, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що правопорушення вчинене о 00 год. 35 хв., а протокол складено о 00 год. 50 хв., так само у письмових поясненнях свідків зазначено, що особи були запрошені в якості свідків о 00 год. 35 хв., однак відео, на якому було зафіксовано момент відбирання пояснень та яке було долучено до матеріалів справи, було відзняте о 01 год. 37 хв.

Крім того, сторона захисту звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_3, не погоджуючись зі змістом протоколу, у своїх поясненнях зазначив, що керував автомобілем у тверезому стані, причини зупинки йому були не відомі, після зупинки транспортного засобу, з незрозумілих причин було проведено огляд салону транспортного засобу, крім того в своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначив, що відмовився проходити огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_6вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 292171 від 11 серпня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 11 серпня 2018 року о 00 год. 35 хв. ОСОБА_3по вул. Солом'янська, 16 в м. Києві керував автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1, з не пристебнутим ремнем безпеки, при перевірці документів було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_311 серпня 2018 року по вул. Солом'янській, 16 в м. Києві від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 2);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 11 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3 (а.с. 5).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова, виявлені працівниками поліції 11.08.2018 року у ОСОБА_3,в розумінні п.п.1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що ОСОБА_3 хоча і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», однак наполягав на проходженні огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, разом з тим вказана вимога ОСОБА_3 була повністю проігнорована співробітниками патрульної поліції, що суперечить вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 11 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3, який міститься в матеріалах справи (а.с. 5), з якого вбачається, що ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою «Драгера», так і в закладі охорони здоров'я, пояснивши при цьому, що він сам поїде туди та самостійно пройде огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються доводи захисника щодо недотримання співробітниками патрульної поліції процедури проведення відповідного огляду на стан сп'яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів документів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи сторони захисту про наявність розбіжностей в часі, які мали місце під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, відібрання письмових пояснень у свідків, а також здійсненням відеофіксації факту відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку хоча і мали місце, однак не спростовують висновків, а ні співробітників патрульної поліції, а ні суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду.

Посилання сторони захисту на письмові пояснення ОСОБА_3, в яких останній зазначив про те, що керував транспортним засобом в тверезому стані, а причини зупинки йому були не відомі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказані пояснення ОСОБА_3 спростовуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 11 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3, на якому ОСОБА_3 пояснив, що вживав алкогольні напої, а саме горілку.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №292171, складеного щодо ОСОБА_3, який останній підписав та ніяких заперечень щодо нього не зазначив, ОСОБА_3 було зупинено за керування транспортним засобом з не пристебнутим паском безпеки, а тому під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення та підписуючи його ОСОБА_3 було відомо підстави та причини зупинки його транспортного засобу.

Будь - яких інших порушень правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 Ельчина визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В. Фрич