Суддя 1-ої інстанції Демочко Д.О.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 18 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює на базі відпочинку «Вуглик» в с. Нова Ялта Мангушського району Донецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови суду першої інстанції вбачається, що 21.03.2018 року, о 01 годині 00 хвилин, в смт. Ялта Мангушського району Донецької області по вул. Курортній ОСОБА_2. керував автомобілем ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від проходження мединого огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» відмовився і йому було запропоновано проїхати до лікарні, де лікарем було встановлено, що останній знаходився у стані алкогольного сп'яніння.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова є незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що в нього не відбиралися біологічні зразки для проведення лабораторного обстеження; при огляді в закладі охорони здоров'я використання газоаналізатору «Драгер» не передбачено чинним законодавством. Звертає увагу, що йому не було надано копію висновку щодо результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на ухилення від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та не містить відомостей про свідків. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 011102 від 21.03.2018 р. (а.с. 2), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 33 від 21.03.2018 року (а.с. 3), поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 4), довідкою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2.(а.с. 5).

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 33 від 21.03.2018 р. суд оцінює критично з огляду на те, що жодного доказу факту відмови працівниками Мангушської ЦРЛ у відібранні біологічного середовища ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наведено і до неї не додано.

Відносно доводів щодо неправомірності використання в закладі охорони здоров'я газоаналізатору «Драгер» звертаю увагу на наступне. П. 9 р. 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі за текстом - Інструкція) встановлено, що використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Положенням про Держлікслужбу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 647 від 12 серпня 2015 р., встановлено, що Держлікслужба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого координується Кабінетом Міністрів України через міністра охорони здоров'я.

Наказом Держлікслужби України № 1529 від 29.12.2014 р. «Про державну реєстрацію медичних виробів» затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів і внесено їх до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Під номер 43 в зазначеному переліку внесено газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення МОЗ України і дозволені для застосування на території України.

Отже, газоаналізатор «Drager Alcotest», який був застосований працівниками Мангушської ЦРЛ під час огляду ОСОБА_2 стан сп'яніння, дозволений МОЗ та має свідоцтво про державну реєстрацію.

Виходячи з системного аналізу положень Інструкції, зокрема її розділу 3, який регламентує проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я і оформлення його результатів, можна дійти висновку, що лабораторне дослідження є обов?язковим тільки для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, що встановлено п. 7 р. 3 Інструкції.

Цей висновок також ґрунтується на аналізі акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який є додатком до Інструкції. У п. 18 вказаного акту передбачено внесення відомостей про використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі. Після ще деяких пунктів вказується висновок та діагноз за результатами огляду (п. 20 акту), який завіряється підписом лікаря (фельдшера), який проводив огляд. І вже після висновку та діагнозу передбачено можливість лабораторної діагностики з метою уточнення наявних речовин впливу (п. 21 акту).

Отже, доказів порушень вимог цієї Інструкції в данній справі не встановлено, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Також звертаю увагу, що кількісний показник концентрації алкоголю в видихаємому повітрі відповідає кількісному вмісту алкоголю в крові людини, що кровопостачає легені. Алкоголь є летучою речовиною, яка дефундує через альвеоли легень і в незмінному вигляді видихається людиною. Тобто концентрація алкоголю у видихаємому повітрі відповідає концентрації алкоголю в крові пацієнта, що омиває та дає трофіку легеням.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я СРСР від 08.09.1988 р. № 694 «Про заходи щодо подальшого вдосконалення огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння», який є чинним на сьогоднішній день, хіміко-токсикологічне дослідження проводиться обов'язково у разі:

а) у випадку виникнення конфліктних ситуацій, коли пацієнт не згоден з результатами попереднього огляду, та наполягає на проведенні додаткового лабораторного дослідження його біологічних середовищ(сеча, кров, змиви з рук, змиви з губ);

б) для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, що спричинила стан сп'яніння, в разі не чіткої картини сп'яніння;

в) у випадках коли результат газоаналізатора Драгер межує з гранично допустимою нормою або клінічна картина пацієнта не відповідає показникам попереднього огляду.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказаних обставин під час медичного обстеження ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння встановлено не було, останній клопотань про відібрання біологічних середовищ не заявляв, тому доводи апеляційної скарги щодо не взяття біологічних середовищ для проведення лабораторного дослідження є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання результатів огляду ОСОБА_2 спростовуються підписом правопорушника у графі «підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 33 від 21.03.2018 р. (а.с. 3).

П. 19 р. 3 Інструкції встановлено, що акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я.

Таким чином, порушень в частині не вручення ОСОБА_2 акту медичного огляду також не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 011102 від 21.03.2018 р. того які саме дії були вчинені правопорушником для ухилення від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та стосовно не зазначення в протоколі прізвищ свідків є неспроможними, оскільки п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 встановлено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. П. 8 вказаного Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності та протокол складався не за ухилення від проходження огляду, а за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто в даному випадку діючі нормативно-правові акти не встановлюють обов'язкової присутності свідків та не встановлюють обов'язок поліцейського зазначати в чому полягає відмова від проходження огляду, якої (відмови) в даному випадку не має.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення, встановлене санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 18 червня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 18 червня 2018 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова