Справа 139/1017/18
Провадження № 3/139/215/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1) Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

В С Т А Н О В И Л А:

Щодо ОСОБА_1 до суду направлено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 364522 про те, що він 07 жовтня 2018 року о 20-ій годині 15 хвилин керував автомобілем ВАЗ-2107, номерний знак А7472ВІ по вул. Жовтневій в смт Муровані Курилівці, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тестування на алкоголь проводилося із застосування спеціального приладу "Драгер", який показав вміст алкоголю у випарах з видиху в розмірі 1,41 проміле.

Свою вину у вчиненні порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що дійсно того вечора керував автомобілем ВАЗ 2101, номерний знак А7472ВІ. Зокрема, на прохання ОСОБА_2 він відвіз у с. Рівне її дочку. Повертаючись додому, зупинився біля магазину «Ромашка» по вул. Жовтневій в смт Муровані Курилівці та випив там горілки. Коли вийшов, біля його автомобіля були працівники поліції і почали звинувачувати його в тому, що він керував транспортним засобом у стані спяніння. Однак, це не відповідало дійсності, оскільки він уже викликав свого сусіда ОСОБА_3, аби той забрав машину додому. Але це працівників поліції не зупинило, вони наполягали пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Драгер", який показав стан сп'яніння 1,41 проміле.

Допитані за клопотанням ОСОБА_1 свідки події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ствердили такі його пояснення.

Зокрема, свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона попросила ОСОБА_1 відвезти її дочку в с. Рівне, а потім працівники поліції запросили її бути присутньою при тому, як ОСОБА_1 проходив тест на стан спяніння. Вона стверджує, що результат був 1.41 проміле, але чи керував ОСОБА_1 в такому стані, чи це він тільки що випив вона ствердити не може. Однак, коли вона просила його відвезти дочку, то по зовнішньому вигляду чи по мові не було видно, що ОСОБА_1 пяний.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що його тесть попросив забрати від магазину «Ромашка» автомобіль ОСОБА_1, бо той випив спиртного. Коли він приїхав до магазину, то біля автомобіля ОСОБА_1 були працівники поліції, йому повідомили, що той перебуває в стані алкогольного спяніння, склали протокол, а від нього відібрали розписку, що забере автомобіль і не допустить ОСОБА_1 до керування.

Такі пояснення свідків не суперечать їх письмовим поясненням, що приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, цими письмовими поясненнями стверджується лише факт, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного спяніння і що результат такого огляду позитивний - 1.41 проміле.

Факт, що о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_1 був у стані спяніння також доведено результатом тесту на стан алкогольного спяніння, який показав 1.41 проміле у парах з видиху, відповідним актом огляду, а також оглянутим у суді відеозаписом події.

Однак, всі ці докази не спростовують твердження ОСОБА_1, що він керував ТЗ, перебуваючи у тверезому стані, а після вживання спиртного за кермо не сідав.

За наслідками розгляду справи вважаю, що працівниками поліції не було дотримано вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, з огляду на наступне:

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Відповідно до п. 2 цього Прядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобів. Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, з огляду на зміст п. 1.10 ПДР України та зміст ст. 130 КУпАП, а також на зібрані у справі докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 в досліджуваній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки відсутні належні докази того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. А факт перебування у стані алкогольного спяніння, за відсутністю встановленого факту керування транспортним засобом, не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення та про подію вміненого правопорушення взагалі. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено подію керування ОСОБА_1 о 20-ій годині 15 хвилин 07 жовтня 2018 року транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння? а тому перебування його в цей час у стані алкогольного спяніння взагалі не може містити складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 265-2, 266, 276, 277, 279, 280, 284 КпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу про вчинення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадженням закрити у звязку з відсутністю події та складу правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучене у нього посвідчення водія серії ВАА № 510163.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: _____________