Справа № 298/1314/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2018 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Мишинчук Н.С., перевіривши апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури Наговського М. М. на постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

цією постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, вважаючи рішення суду про закриття провадження в даній справі незаконним.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду виходячи з наступного .

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Згідно зі змінами до ст. 294 КУпАП, внесеними Законом України від 16 березня 2017 року N 1952-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб", прокурор може оскаржити постанову судді лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 цього Кодексу прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З оскаржуваної постанови щодо ОСОБА_3 вбачається, що судом не застосовувались заходи примусового характеру, пов`язаного з обмеженням його особистої свободи.

Із наведених вище підстав апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Посилання прокурора в апеляційні скарзі на положення ст. 250 КУпАП, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки даною нормою закону визначено повноваження прокурора при провадженні в справах про адміністративні правопорушення і нею не охоплюється процедура апеляційного перегляду постанов судді, і при цьому, така не кореспондується з положеннями ст. 294 КУпАП. Обгрунтування доводів прокурора про суб`єктне право прокурора на оскарження постанов суду у справах про адміністративні корупційні правопорушення, як він вказав "комплексний аналіз чинного законодавства України про адміністративні правопорушення, а не лише норм ч. 5 ст. 7 КУпАП, свідчить про право прокурора на апеляційне оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією", а також посилання прокурора на лист ВССУ № 9-74904-15 від 30.04.2015, не заслуговують на увагу, оскільки як прокурор, так і суд загальної юрисдикції не наділені правом тлумачення законів.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури Наговського М. М. на постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2018 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: