КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю захисника Козацького А.О., який діє в інтересах ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, інший учасник ДТП ОСОБА_4 у апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накласти на неї відповідне адміністративного стягнення.

Свої доводи обґрунтовує тим, що рішення суду є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування його пояснень, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що ДТП та її наслідки перебувають у прямому причинному зв'язку саме з порушенням ПДР України водієм ОСОБА_3, що підтверджується: його поясненнями; показаннями свідків; локалізацією пошкоджень транспортних засобів; даними протоколу про адміністративне правопорушення від 27 березня 2015 року та схемою до нього; постановою про закриття кримінального провадження від 21 березня 2015 року відносно ОСОБА_3, згідно якої слідчим встановлено, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, однак вбачається порушення п. 10.4 ПДР України, що знаходиться в причинному зв'язку з виникненням ДТП, що слід кваліфікувати, як адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність згідно КУпАП, та письмовими поясненнями ОСОБА_3, які вона надавала у кримінальному провадженні.

Вказує на те, що висновок експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, складений судовим експертом Науково Дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області від 15 квітня 2015 року, який покладено в основу судового рішення, є неналежним та непереконливим доказом у даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП з огляду на те, що при проведенні дослідження експерт про відповідальність за статтею 384 КК України не попереджався. Окрім того, допитаний у судовому засіданні 13 липня 2018 року експерт ОСОБА_5 пояснив, що висновок його експертного дослідження виконано на замовлення ОСОБА_3 та відповідно до наданих нею матеріалів.

Крім зазначених порушень, ОСОБА_4 вважає, що суд недостовірно навів у судовому рішенні зміст його пояснень, показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та експерта ОСОБА_5, який будучи допитаним у судовому засіданні не надав жодної категоричної змістовної відповіді, проте запитання до нього ставилися некоректно, адже містили відповідь.

Одночасно з вимогами апеляційної скарги, ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначивши, що у судовому засіданні 16 липня 2018 року при оголошенні рішення не був присутній через неповідомлення його судом про дату, час та місце розгляду справи. З оскаржуваною постановою ознайомився лише 26 липня 2018 року та подав апеляційну скаргу 27 липня 2018, яку постановою Апеляційного суду Київської області було безпідставно повернуто через пропуск строку, який він не пропустив. Наведені обставини вважає поважними причинами пропуску встановленого законом строку на подання апеляційної скарги.

У судовому засіданні захисник Козацький А.О., який діє в інтересах ОСОБА_3, заперечив проти задоволення клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Захисник ОСОБА_4 - адвокат Коваль Л.М. надіслала заяву про розгляд поданої апеляційної скарги у їх відсутність. За викладених обставин та відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП України вважаю, що неявка особи, яка подала скаргу та її захисника не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Згідно матеріалів справи, постанову суддею Яготинського районного суду Київської області щодо ОСОБА_3 винесено 16 липня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 подано до суду 27 липня 2018 року, тобто у встановлений законом строк. Однак постановою Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2018 року вказану апеляційну скаргу повернуто з мотивів пропуску строку на апеляційне оскарження. Повторно ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на оскаржувану постанову суду 23 серпня 2018 року із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням наведеного, вважаю доводи ОСОБА_4 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження обґрунтованими, а відтак з метою забезпечення права на доступ до правосуддя пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга розгляду.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалам справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Разом з тим, приймаючи рішення у даній справі суд у повному обсязі наведених вимог не виконав.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 30 грудня 2014 року близько 15 години, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Вокзальній в м. Яготині, при виконанні маневру розворот виїхала на смугу руху автомобіля НОМЕР_2, де відбулося зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Визнаючи відсутність в діях ОСОБА_3 порушень п. 10.4 ПДР, а відтак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на її пояснення, пояснення свідків, експерта, схему даної дорожньо-транспортної пригоди, висновок експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, складеного судовим експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області від 15 квітня 2015 року за №16, які начебто спростовують пояснення водія ОСОБА_4

Такий висновок суду вважаю необґрунтованим, оскільки його зроблено без повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та залишено поза увагою порушення ОСОБА_3 п.10.4 ПДР України.

Відповідно до вимог п. 10.4 ПДР України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Як убачається із матеріалів адміністративної справи, судове засідання 16 липня 2018 року проведено за участю ОСОБА_4, зміст його пояснень у постанові викладено, однак судом не враховано.

Зокрема, за письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с.14-16), 30 грудня 2014 року близько 15 години 00 хвилин він, керуючи автомобілем &qu к;Део Ланос&q?об;, рухався в м. Яготин Київської області по вул.Вокзальній у напрямку до залізничного вокзалу із швидкістю 60 км/год у правій смузі руху, та помітив, як попереду нього на відстані близько 100 метрів з лівого узбіччя автомобіль ВАЗ 2104 почав виконувати маневр правого повороту.Водій вказаного автомобіля переїхав обидві смуги руху, виїхав на праве узбіччя по напрямку його руху та на відстані близько 10 м раптово виїхав на його смугу руху, продовжуючи виконувати маневр розвороту. ОСОБА_4в свою чергу, уникаючи зіткнення, застосував гальмування та частково скерував свій автомобіль вліво. Автомобіль «ВАЗ 2104» продовжував виконувати маневр розвороту, в результаті чого відбулось зіткнення. Зіткнення відбулося на правій смузі руху по напрямку до залізничного вокзалу. При цьому, лише переднє ліве колесо його автомобіля перебувало на смузі зустрічного руху. Внаслідок зіткнення його автомобіль частково виїхав на смугу зустрічного руху, а автомобіль «ВАЗ 2104» відкинуло далі.

Схема дорожньо - транспортної пригоди (а.с.13), де зображено розміщення автомобіля НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3 та долучені фотознімки в сукупності підтверджують пояснення ОСОБА_4 про обставини ДТП та механізм зіткнення транспортних засобів, доводять вину ОСОБА_3 у порушенні п. 10.4 ПДР та вчинення нею правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується також даними постанови про закриття кримінального провадження від 03 квітня 2015 року, згідно яких відповідно до матеріалів кримінального провадження за № 00000576 в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Разом з тим зазначено, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п.10.4. ПДР України при виконанні маневру розвороту виїхала на смугу руху автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що свідчить про те, що ДТП сталося з вини ОСОБА_3, а отже в її діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, складений судовим експертом Науково Дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області від 15 квітня 2015 року, на який посилається суд першої інстанції, необґрунтовано взято до уваги, оскільки експертиза судом не призначалася, експерт не попереджався судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправильного висновку, а експертне дослідження проведено без огляду транспортних засобів та залучення іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, а також на підставі письмової заяви ОСОБА_3, копії схеми ДТП від 30 грудня 2014 року на одному аркуші та чотирьох фотознімків з місця пригоди.

Окрім того, висновок експертного дослідження експерта ОСОБА_5 (а.с.50-54) містить суперечливі висновки, зокрема п.3, де зазначено, що оскільки автомобілі НОМЕР_1 та Деу Ланос, д.н.з. НОМЕР_3 рухалися не в попутному напрямку, а водій автомобіля НОМЕР_1 виконував маневр розвороту з узбіччя, то вимоги п.10.4 ПДР України щодо даної дорожньо-транспортної пригоди є непримінимим, а тому в діях водія ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_4 невідповідності вимогам п.10.4 ПДР України не убачається.

З матеріалів справи, зокрема схеми ДТП, пояснень учасника ДТП ОСОБА_4 (а.с.16) і самої ОСОБА_3 (а.с.19) убачається, що ОСОБА_3 знаходилася на стоянці для автомобілів навпроти Привокзального ринку передньою частиною автомобіля до залізничного вокзалу, проїхавши декілька метрів вперед розпочала здійснювати маневр розвороту вправо, наблизившись до зустрічної смуги, виконувала маневр правого розвороту, а тому зобов`язана була надати дорогу транспортним засобам, траєкторію руху яких вона пересікала, тобто автомобілю НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_4, а відтак виконати вимоги п.10.4 ПДР України.

За таких обставин, висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року - скасуванню з винесенням нової постанови, якою слід визнати ОСОБА_3 винною у порушенні ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчився строк накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_3, тому справа підлягає закриттю провадженням у зв'язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрити за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига