Провадження № 3/702/78/18
Справа № 702/230/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження

02 травня 2018 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., з секретарем Ясінською О.А., з участю захисника ОСОБА_1 особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 058907 від 09.03.2018 року, складеного працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_2, 09.03.2018 року о 23 год. 05 хв. в м. Монастирище по вул. Гагаріна, керував автомобілем ОPEL ASTRA д/н WGR62VS в стані алкогольного сп»яніння, від проходження мед. освідчення, дачі письмового пояснення та підписів відмовився в присутності свідків. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП розяснено.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 показав, що 09.03.2018 року, близько 23 години його зупинили працівники поліції по вул. Гагаріна в м. Монастирище, причина зупинки перевірка документів. На місці зупинки були присутні він, два працівники поліції, свідків не було. Свою вину він не визнає, алкогольні напої в той день він не вживав. Протягом дня він знаходився вдома з дитиною, а ввечері дійсно керував транспортним засобом, з метою перегнати автомобіль на іншу вулицю. Від проходження огляду на місці зупинки автомобіля він не відмовлявся, а навпаки вказував на те, щоб працівники поліції провели його огляд на стан сп»яніння на місці зупинки автомобіля. Однак, працівники поліції запропонували йому проїхати до лікарні при цьому не пояснили чому саме вони не освідують його на місці зупинки автомобіля. Спочатку він погодився, на місці зупинки, пройти освідування в лікарні, оскільки йому було відомо, що дане освідування має право проводити лікар нарколог. При освідуванні в лікарні були присутні лише працівники поліції та працівники лікарні, а саме лікар Панасюк та медсестра ОСОБА_3, які і зазначені свідками в протоколі про адміністративне правопорушення, інших свідків не було. В лікарні він відмовився від огляду, в присутності лікаря та медсестри, оскільки йому достовірно відомо, що Монастирищенська ЦРЛ не акредитована та не отримала дозвіл на проведення оглядів водіїв на стан сп»яніння. Крім цього, в лікарні був відсутній лікар-нарколог, який пройшов відповідну підготовку, а тому він вимагав освідувати його в медичному закладі, який акредитований, або лікарем який пройшов відповідну підготовку та відповідно оформити все у відповідності до норм діючого законодавства. Працівники поліції не запросили свідків, які б були незалежними та не були заінтересовані в результатах огляду та не приймали участі у складанні відповідних документів. Вважаючи, що дії працівників поліції були незаконними він з даним протоколом не погодився та не підписував його. Пройти огляд в акредитованому закладі йому не пропонували, зокрема в м. Умань. Працівники поліції та лікар складали документи, які він підписувати відмовився. Потім працівники поліції завезли його додому, а його автомобіль знаходився на штраф майданчику в районному відділі поліції. Автомобіль він забрав вранці на другий день. Тимчасове посвідчення працівники поліції йому не видали пояснивши це тим, що оскільки він не підписав протокол то посвідчення не отримає. Зазначити пояснення та зауваження в протоколі йому ніхто не перешкоджав. Чому він цього не зробив пояснити не може.

Cвідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 09.03.2018 року, приблизно о 23 годині, під час патрулювання на службовому автомобілі м. Монастирище, спільно з сержантом поліції ОСОБА_5, на перехресті вулиць Соборна та Гагаріна ними був помічений автомобіль, який рухався по вул. Гагаріна в сторону світлофора, але помітивши патрульний автомобіль він зупинився на узбіччі та включив аварійку. Через декілька хвилин автомобіль здійснив маневр повороту та розпочав рух в протилежному напрямку. В автомобілі не був освітлений задній номерний знак. Вони за допомогою проблискових маячків зупинили даний автомобіль. При перевірці документів та спілкуванні з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп»яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини. На його запитання чи вживав водій алкоголь він дав стверджувальну відповідь пояснивши, що вживав невелику кількість алкоголю, оскільки був на дні народження в товариша. Відповідно до норм діючого законодавства, у разі зупинки транспортного засобу, якщо особа перебуває в стані алкогольного сп»яніння, здійснюється освідування на місці зупинки транспортного засобу, в присутності свідків, але оскільки в них прилад «Драгер» не пройшов сертифікацію, тобто не сертифікований, а тому він не мав права проводити даним приладом освідування. ОСОБА_2 не пропонував на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан сп»яніння. Після цього ними було запропоновано водію пройти освідування на алкоголь в Монастирищенській ЦРЛ. Йому відомо, що в Монастирищенській ЦРЛ має право проводити освідування на алкоголь лікар нарколог Добрянська. Водій погодився та був ними доставлений в ЦРЛ. До ОСОБА_2 фізичного, морального тиску не застосовувалось і він добровільно погодився проїхати на освідування в ЦРЛ та при цьому не заперечував проти освідування в зв»язку з тим, що лікарня не акредитована. Направлення на проведення освідування в Монастирищенську ЦРЛ він писав в лікарні, згідно зразку, який встановлений МВС. В Монастирищенській ЦРЛ, водій в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які є працівниками лікарні, відмовився від медичного освідчення. В зв»язку з цим був складений адміністративний протокол за статтею 130 КУпАП, про порушення пункту 2.5 ПДР, відібрані пояснення у свідків, а також надана довідка до адміністративного протоколу. На місці зупинки свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не було, вони були при складанні адміністративного протоколу. Тимчасовий дозвіл на управління транспортним засобом ОСОБА_2 не видавався, оскільки він відмовився від підпису в графі, де зазначається про отримання тимчасового дозволу. Він не зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп»яніння, оскільки особа відмовилась від проходження освідування на вміст алкоголю, протокол був складений за порушення п.2.5 ПДР. Копія протоколу ОСОБА_2 була направлена поштою, оскільки він відмовився від її отримання. ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі, від дачі пояснень, хоча мав можливість дати пояснення, мав можливість внести заперечення в присутності свідків, в тому числі і зазначити про те, що він відмовляється від проходження огляду оскільки медичний заклад не акредитований, але не зробив цього.

Cвідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що 09.03.2018 року вона перебувала на чергуванні в Монастирищенській ЦРЛ. В приймальне відділення був доставлений ОСОБА_2. Він відмовився від освідування, а саме від забору аналізів, тобто здачі крові та від тесту «Алконт», про що вона записала в журналі. При цьому крім неї були присутні два працівники поліції, ОСОБА_2 та лікар Панасюк. Крім цього, вона також зі слів ОСОБА_2 в журналі зазначила його анкетні дані. При цьому ОСОБА_2 нічого не пояснював та не повідомляв, що він відмовляється від освідування в зв»язку з тим, що лікарня не сертифікована. При проведенні освідування на стан алкогольного сп»яніння вони керуються Інструкцією, наказом про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння, методичними рекомендаціями від 05.03.2018 року №13-2. Якщо особа відмовляється пройти освідування лікар пише довідку. У відповідному журналі обліку осіб на алкоголь медична сестра робить відмітку і у разі якщо людина погоджується здавати кров чи дихати в «Алконт», після надходження з м. Черкас результатів, вони записуються в журнал і особа ставить свій підпис. Пристрій «Алконт» сертифікований та проведена відповідна повірка пристрою. В даному випадку вона в журнал записала про те, що особа відмовилася проходити освідування і особа поставила свій підпис. Вона була свідком того, що особа відмовилась від огляду, свідком керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння вона не була.

Cвідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він працює лікарем в Монастирищенській ЦРЛ. Вони, як загальні лікарі, спеціальної підготовки, щодо виявлення стану алкогольного сп»яніння у громадян не проходили, таку підготовку проходять лікарі наркологи. Вони лише проводять практичні заняття з цих питань в ході яких ознайомлюються з наказами на підставі яких потім вони проводять освідчення громадян. В даний час в Монастирищенській ЦРЛ обов»язки нарколога виконує лікар психіатр. Але разом з тим, відповідно до наказу по лікарні чергові лікарі мають право проводити освідчення осіб на стан сп»яніння. Відповідно до наказу вони оглядають людей, яких привозять на освідчення, заповнюють акт та висновок в 3-х екземплярах, один видається працівникам поліції, другий видається особі, яку оглядали, третій залишається в лікарні та зберігається у відповідній папці, а вразі відмови особи від огляду, відмова записується в журнал. Він перебував на чергуванні коли працівники поліції доставили в приймальне відділення ОСОБА_2 для його освідування на стан алкогольного сп»яніння, надавши направлення, яке зафіксоване в журналі. Хворий від огляду категорично відмовився, в зв»язку з чим були написані пояснення. Крім цього, відмова особи від медичного освідування була також зафіксована у відповідному журналі. Він написав пояснення та довідку про відмову від огляду, надав її як черговий лікар працівникам поліції. Він акт медичного огляду та висновок не складав, оскільки він не оглядав особу. При освідуванні ОСОБА_2 він був постійно. Він був свідком відмови громадянина від огляду на стан алкогольного сп»яніння в Монастирищенській ЦРЛ, а свідком керування особою транспортним засобом він небув. ОСОБА_2 причини відмови від огляду не пояснював та не зазначав як причину відмови від огляду на стан сп»яніння таку як відсутність акредитації в Монастирищенській ЦРЛ та відсутність прав в лікарів Монастирищенської ЦРЛ для проведення таких оглядів.

ОСОБА_7 Вячеславович в судовому засіданні показав, що 09.03.2018 року, близько 23 години, він разом з поліцейським ОСОБА_4 патрулювали м. Монастирище. Ними був помічений автомобіль в якому не освітлювався задній номерний знак. Зупинивши автомобіль за допомогою проблискових маячків вони перевіряли у водія документи. Під час перевірки документів у водія був відчутний запах алкоголю з ротової порожнини. Пройти освідування на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу вони водію не пропонували, оскільки прилад був не сертифікований. Водію було запропоновано проїхати в ЦРЛ. Свідків на місці зупинки транспортного засобу не було. Приїхавши в ЦРЛ, особа відмовилася від медичного огляду в присутності свідків, працівників лікарні ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об»єктивного дослідження їх у судовому засіданні, суд вважає, що підстави для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні і справа підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та виходить з наступного.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов»язаний доводити свою невинуватість у вчиненні будь-якого правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Так, відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

ОСОБА_2 категорично заперечує факт вживання спиртних напоїв 09 березня 2018 року. Лікарі будь-яких оглядів на стан його алкогольного спяніння не проводили та висновків не писали.

Порядок огляду на стан спяніння встановлений ст. 266 КУпАП відповідно до ч. 2 якої, огляд водія на стан спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року №1452/735 зареєстрованої в Міністерстві юстиції 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння. Лише за наявності ознак, передбачених п. 3 розділу 1 Інструкції поліцейський проводить огляд на стан спяніння. Ознаками алкогольного спяніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; г) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09 березня 2018 року серії БР № 058907 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в протоколі не зазначено жодної ознаки алкогольного спяніння.

Відсутність вказаних ознак, безпідставність вимог щодо проходження медичного огляду виключають наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. Натомість, п. 6 вищезазначеної Інструкції вказує, що огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським (п.7 Інструкції), такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, п.7 р.1 відповідної Інструкції та п. 6 ч. 3 Порядку лише той водій транспортного засобу, що відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або при його незгоді з результатами такого огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров»я.

Доказів того, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 пропонували пройти огляд на стан сп»яніння суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки при огляді на стан спяніння ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу були грубо порушені вимоги чинного законодавства та спільного наказу МВС та МОЗ та Інструкції, яка затверджена цим наказом та визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Відповідно до п. 22 вищезазначеної інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп»яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_4 пояснив, що інші доказів вини ОСОБА_2 крім тих, що долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до розділу ІІІ п. 3 Інструкції огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Доказів того, що лікар ОСОБА_6 пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством суду не надано.

Обєктивним підтвердженням цього є відповідь головного лікаря ЦРЛ ОСОБА_8 від 18.04.2018 року № 198 відповідно до якої лікарі Монастирищенської ЦРЛ не проходили тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, щодо виявлення стану сп»яніння в 2018 році, як того вимагає п. 3 розділу ІІІ Інструкції затвердженої наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року. З методичними рекомендаціями Організаційними засадами проведення оглядів для встановлення стану спяніння та факту вживання психотропних речовин затверджених наказом головного лікаря Монастирищенської ЦРЛ № 132 лікарі та медсестри ознайомлені під підпис.

Факт відмови від медичного огляду ОСОБА_2 лікарем ОСОБА_6 складений з порушенням ч.2 ст.266 КУпАП та Інструкції затвердженої Наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, а тому вважається недійсним згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП та п. 22 Інструкції з огляду на наступне.

Згідно Наказу МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, розділу ІІІ Інструкції Проведення огляду на стан спяніння і оформлення його результатів, наказом по Монастирищенській ЦРЛ від 05.03.2018 року № 13 параграф 2 «Про основні організаційні засади проведення оглядів для встановлення стану сп»яніння та факту вживання психоактивних речовин в Монастирищенській ЦРЛ» виданого на підставі Наказу УОЗ Черкаської ОДА від 30.08.2016 року та затверджених Методичних рекомендацій, визначений порядок такого огляду і оформлення його результатів.

Розділом ІІ п. 7 Методичних рекомендацій передбачено, що особа має право відмовитися від проходження медичного огляду на стан спяніння, а висновок визначається як: «Відмова від огляду».

За результатами огляду або відмови від такого, встановлюється діагноз, який вноситься до «Акту медичного огляду» (додаток № 2 спільного наказу МОЗ та МВС України). Акт медичного огляду заповнюється в одному примірнику, який зберігається в установі охорони здоровя, висновок в трьох примірниках.

В Розділі IV п.1 вказано, що у випадку відмови обстежуваного від огляду робляться відмітки у відповідних графах акту, а також обовязково вносяться дані огляду, які не потребують згоди обстежуваної особи.

За результатами медичного обстеження, в даному випадку, може бути зроблений такий висновок: п.6.6 Розділ IV«Відмова від огляду».

В якості доказу, на підтвердження факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду суду надано довідку (довільної форми), яка складена за підписом лікаря ОСОБА_6, що не відповідає вимогам законодавства, які зазначені вище.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_3 в судовому засіданні дали покази, які підтверджують вищеописані обставини.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення в якості свідків зазначені ОСОБА_6І, ОСОБА_3, тобто працівники ЦРЛ, які безпосередньо оформляли матеріали відмови ОСОБА_2 від огляду на стан алкогольного сп»яніння.

Вказане свідчить, що факт відмови ОСОБА_2 від проведення огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя (Монастирищенській ЦРЛ) 09.03.2018 року, який покладений в основу протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2, складений з порушенням вимог закону.

Факт відмови ОСОБА_2 від медичного освідування в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які, на думку суду, заінтересовані в розгляді справи, а саме з метою уникнення відповідальності, якщо буде доведено неправомірність складення ними протоколу чи виконання службових обов»язків. Тому, при розгляді справи суд виходить із матеріалів справи.

Таким чином не можуть бути належними та допустимими докази, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того , що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, і враховуючи, що в матеріалах адміністративної справи відсутні достатні та беззаперечні, поза всякого сумніву, докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зібрані у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, що передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України, ст. 7, ч.1 ст.130, ст. ст. 247-249, 251, 265-1, 265-2, 266, 268, 279, 280, 283-285, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 провадженням закрити, в зв»язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай