Справа № 534/949/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Горішні Плавні
Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Солоха Олег Володимирович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого директором ТОВ «ОСОБА_2Є.», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, - за ч.3 ст. 41 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення №ПЛ1219/161/АВ/П/2ПТ від 18.06.2018 ОСОБА_1, який є директором товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2Є.» протягом серпня 2017 року травня 2018 року фактично допустив працівника ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору, чим порушив вимоги постанови КМУ №413 від 17.06.2015 року «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» та ст.24 Кодексу законів про працю України.

Інспектором праці ОСОБА_4 дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 до суду не зявився, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність разом із письмовими поясненнями, в яких зазначив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП не визнає, пояснивши, що взаємовідносини із ОСОБА_3 не носили трудового характеру, а відповідно з ним укладалися цивільно-правові договори протягом серпня 2017 року травня 2018 року. Згідно цивільно-правових договорів ОСОБА_3 у вищевказаний період часу надавав замовнику, послуги, визначені даним логовором.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно положень ч.3 ст.41 КУпАП особа підлягає адміністративній відповідальності за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

За приписами ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як убачається з Акту інспекційного відвідування від 15.06.2018 цивільно правові договори, укладені між ТОВ «ОСОБА_2Є.» та ОСОБА_3 мали ознаки трудового договору, а саме не мали обєму виконаних робіт та кінцевого результату, ОСОБА_3 отримував від ТОВ «ОСОБА_2Є.» чіткі завдання, ТОВ «ОСОБА_2Є.» здійснював облік виконаної ОСОБА_3 роботи, що було відображено у табелях робочого часу, ОСОБА_3 надавав послуги (виконував роботи) протягом серпня 2017 року травня 2018 року, тобто цивільно правові договори передбачали постійний характер роботи, а ОСОБА_3 за вищезазначений період працював без оформлення трудових відносин, чим порушено вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до положень ст.21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За цивільно-правовим договором відносини регламентується не трудовим законодавством, а виключно цивільним.

Враховуючи положення вказаних норм КЗпП України та ЦК України основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від цивільно-правових, є те, що виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує та виконує свою роботу.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд наголошує, що виконавець за договором отримує оплату не за процес праці, а за результат. Його не включають до штатного розпису, він не підпорядковується правилам трудового розпорядку і не претендує на соціальні гарантії від держави (наприклад, оплату лікарняного), на які можуть розраховувати працівники за трудовим договором. Кожна зі сторін у будь-який момент може розірвати договір.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін згідно зі ст. 905 ЦКУ, а строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду відповідно до ст. 846 ЦКУ. Тобто законодавством не встановлено мінімального чи максимального терміну, на який може укладатися ЦПД.

За умовами договорів №1 від 01.08.2017, №2 від 01.09.2017, №3 від 002.10.2018, №4 від 01.11.2017, №5 від 01.12.2017, №1 від 02.01.2018, №2 від 01.02.2018, №3 від 01.03.2018, №4 від 02.04.2018 та №5 від 02.05.2018 укладених між директором ТОВ «ОСОБА_2Є.» ОСОБА_1 та ОСОБА_3, останній був вільний у часі та способі виконання взятих на себе зобовязань, тобто не був зобов'язаний виконувати роботу з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядкові, що свідчить про відсутність трудових взаємовідносин між сторонами даного договору, а відповідно і відсутність обовязку директора ТОВ «ОСОБА_2Є.» на укладення трудового договору із ОСОБА_3

Суд вкзує, що за вимогами ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що на підтвердження виконання та оплати за виконану роботу сторонами відповідно до кожного договору цивільно-правового договору укладались відповідні акти прийому наданих послуг.

Разом з тим суддя зазначає, що законодавством на роботодавця покладено обовязок щодо ведення та достовірності обліку робочого часу працівників. Внесення додаткових даних, у тому числі щодо праці осіб за цивільно правовими договорами не є порушенням трудового законодавства.

Суддя вказує, що виплати за цивільно-правовим договором обкладаються тими самими податками і зборами, що і зарплаті за трудовим договором. Одночасно з виплатою винагороди утримується ПДФО в розмірі 18% від суми виплати за рахунок фізичної особи (п. 168.1.1 ПКУ). Якщо акт виконаних робіт підписали, але не оплатили, податок сплачується протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця (пп. 49.18.1, п. 57.1, пп. 168.1.5 ПКУ). Військовий збір у розмірі 1,5% від суми винагороди строки виплат такі самі, як для виплати ПДФО. ЄСВ сплачується одночасно з виплатою винагороди в розмірі 22% від суми виплати. Якщо акт виконаних робіт підписали, але не оплатили, то щомісяця не пізніше 20-го числа місяця, що йде за місяцем його нарахування. Попрацювавши з фізичною особою за ЦПД, замовник зобов'язаний відобразити цей факт у звітності. Утримання ПДФО і військового збору відображається в щоквартальному звіті 1ДФ. А нарахований ЄСВ у щомісячному звіті за формою Д4.

Так, виходячи зі змісту письмових доказів, наданих ОСОБА_1, ОСОБА_3 отримував винагороду та інші виплати, нараховані відповідно до умов цивільно-правового договору. Разом з тим, у таблиці №1 додатку №4 щомісячного звіту ЄСВ містяться відомості щодо кількості осіб, які виконували роботи за договорами цивільно правового характеру, суми винагород, у тому числі і сплати ЄСВ, де відображений ОСОБА_3

Судом встановлено з поданих письмових доказів до заперечень проти адміністратвиного протоколоу, що правопорушник виконував усі вимоги щодо оподаткування доходу ОСОБА_3 та відображав це у відповідних формах звітності.

Також судом приймаються пояснення правопорушника, що відображення в табелях обліку робочого часу ОСОБА_3 здійснено через неуважність головного бухгалтера товарситва.

Разом з тим, існуючі внутрішні документи товарситва (табелі обліку робочого часу) самі по собі не впливають на наявність у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення визначеного у ст.9 КУпАП.

Враховуючи, що взаємовідносини поміж ТОВ «ОСОБА_2Є.» та ОСОБА_3, мали цивільно-правовий характер, а відповідно до чинного законодавства виконання робіт, надання послуг громадянином може здійснюватися як на підставі трудового договору, так і на інших юридичних підставах, зокрема, на підставі цивільно-правового договору, суд вважає, що в діях директора ТОВ «ОСОБА_2Є.» ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Суд наголошує, що ЄСПЛ при розгляді справи "Курочкін проти України" від 20.05.2010 в п.44 зазначив наступне: «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 вимагає передусім, щоб відповідний захід був певним чином передбачений національним законодавством; він також стосується якості відповідного закону і вимагає його відповідності принципу верховенства права та доступності відповідній особі, яка, зокрема, має бути здатною передбачити його наслідки для себе».

Таким чином на переконання суду правопорушення визначені в протоколі не грунтуються на нормах чиного законодавства, а дії інспектора праці фактично є втручанням у внутрішню діяльність суб'єкта господарювання.

Суд вказує, що згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цьому контексті суд критично ставиться до намагань інспектора праці фактично у не відповідний законодавчо визначений процесуальний спосіб визнати цивільно-правові договори недійсними (удаваними, фіктимниви тощо).

Оскільки, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 283, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подаються протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Особи, які беруть участь у справи, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію 19 липня 2018 року в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.

Суддя О.В. Солоха