АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №663/345/18 Головуючий в І інстанції: Шабрацький Г.О.
Провадження №33/791/170/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 07 березня 2018 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Скадовського районного суду Херсонської області від 07 березня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи судом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду змінити, визнавши ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В іншій частині постанову суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що розглядаючи справу та дійшовши до висновку про необхідність закриття провадження відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя порушив положення норм чинного законодавства, не встановивши всіх обставин стосовно факту вчинення адміністративного правопорушення винною особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді даної справи суддя, вирішив лише питання про неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності, при цьому абсолютно не вирішивши інших обставин справи, у зв'язку з чим він як особа, якій неправомірними діями порушника завдано матеріальної шкоди, позбавлений можливості реалізувати своє право на відшкодування такої шкоди.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що він не був присутнім в судовому засіданні під час ухвалення постанови, про результати розгляду справи дізнався лише 23 березня 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, а копію постанови взагалі не отримував.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить по справі постанову, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; про закриття справи.

При цьому, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Статтею 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, коли: 1) відсутні подія і склад адміністративного правопорушення і 7) закінчились на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст.38 цього Кодексу.

За змістом цих норм, провадження у справі може бути закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням передбачених законом строків накладення стягнення, лише при наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» , при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 належним чином не виконані.

Згідно з постановою, суд розглянув справу про адміністративне правопорушення по суті та не вирішивши при цьому питання про винуватість, чи невинуватість ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, за обставинами якої відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, суддя прийшов до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при викладених в протоколі обставинах, є доведеним.

Згідно п. 2.3.б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 3.1 Правил дорожнього руху України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14,15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Згідно п.10.1 Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №087251 від 05 лютого 2018 року, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 серпня 2017 року, схеми до протоколу огляду місця ДТП від 19 серпня 2017 року пояснень потерпілого ОСОБА_2 та свідків, 19 серпня 2017 року, близько 20 год.30хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем УАЗ 3962 АХШД, державний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух в м. Скадовськ Херсонської області по вул. Гагаріна на перехресті з вул.. Балтазарівською, додатково не привернув увагу учасників дорожнього руху, не надав звуковий сигнал та перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним і не буде створювати небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Пріус» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Експерт на місце ДТП не викликався.

Проте по обставинам ДТП була проведена експертиза, в результаті якої експертом зроблено відповідний висновок № 916 АТ від 27 грудня 2017 року (а.с.27-30). Так, у висновку експертом зазначено, що на ранній стадії розвитку ситуації водії обох транспортних засобів повинні були керуватися вимогами пункту 3.1. Правил дорожнього руху України. Оскільки прогнозування подальшого розвитку ситуації, на даній ділянки проїзної частини було неможливе, тому характер належних дій водія автомобіля «Тойота Пріус» реєстраційний номер НОМЕР_3 в даній ситуації полягав у своєчасному гальмуванні. А отже у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Тойота Пріус», виконуючи в комплексі вимоги пунктів 3.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути настання події.

Зазначено, що в заданій до розгляду слідством дорожній ситуації водій автомобіля НОМЕР_2 також повинен був діяти відповідно з вимогами пунктів 3.1. та 10.1. Правил дорожнього руху України та виконуючи в комплексі вимоги зазначених пунктів мав технічну можливість уникнути настання даної події.

В результаті дослідження апеляційним судом доказів, долученими до матеріалів справи, винність ОСОБА_3 у здійсненні ДТП підтверджується наступним:

- протоколом про адміністративне серії БД №087251 від 05 лютого 2018 року, відповідно до якого 19 серпня 2017 року, близько 10 год.00 хв. в м.Скадовськ Херсонської області по вул. Гагаріна на перехресті з вул. Балтазарівською ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_2, додатково не привернув увагу учасників дорожнього руху, не подав звуковий сигнал, та перед початком руху не переконавшись, що це буде небезпечним і не буде створювати небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Пріус» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, чим порушив вимоги п.2.3.б, п.3.1. та 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. В результаті пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.1). Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 серпня 2017 року та схемою до протоколу огляду місця ДТП від 19 серпня 2017 року, які підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.6-11);

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, також підтверджуються поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідків ДТП, які долучені до матеріалів.

Так, із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що останній, керуючи автомобілем «Тойота Пріус» разом із пасажиром ОСОБА_4, рухався по вул. Гагаріна в м. Скадовськ. У зв'язку із службовою необхідністю на його автомобілі були увімкнені проблискові маячки блакитного і червоного кольору та звукова сирена. Наближаючись до перехрестя з вул.Балтазарівською, він побачив, що автомобілі, які рухалися з ним в попутному напрямку, зупинилися перед перехрестям. Першим з них стояв автомобіль швидкої допомоги УАЗ. Маючи намір об'їхати зазначену колону автомобілів з лівої сторони, він приблизився до перехрестя ближче щоб прямо проїхати його. Враховуючи, що у нього були ввімкнені проблискові маяки і сирена, всі автомобілі надавали йому пріоритет для проїзду. Але коли він наблизився до автомобіля швидкої допомоги, він побачив, що останній раптово розпочав рух повертаючи на перехресті ліворуч. Побачивши цю небезпеку для подальшого руху, він застосував гальмування, але запобігти зіткнення не вдалося і його автомобіль в процесі гальмування вдарив передньою правою частиною автомобіль швидкої допомоги в лівий бік (а.с.16-17 ).

Під час апеляційного розгляду справи потерпілий ОСОБА_2 надавав аналогічні пояснення. Зазначені ним обставини здійснення ДТП, узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_4 та інших свідків ДТП (а.с.18,20,21-22,23-26), а також з поясненнями, наданими під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Між порушенням ОСОБА_3 правил дорожнього руху і зіткненням, що сталося з іншим автомобілем, є прямий причинний зв'язок.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність його вини у скоєні ДТП та на ту обставину, що саме водієм автомобіля «Тойота Пріус» було порушено Правила дорожнього руху України, який здійснював рух на небезпечній швидкості та не переконався в безпечності виконування ним маневру, судом не приймаються, оскільки такий факт не був встановлений у визначеному законом порядку. Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах апеляційної скарги та позбавлений можливості встановлювати обставини винності ОСОБА_2 В матеріалах справи наявні відомості лише стосовно того, що саме ОСОБА_3 не було дотримано Правил дорожнього руху, незалежно від дій інших учасників дорожнього руху.

Інші доводи ОСОБА_3 про непричетність до адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки вони спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами, а також обставинами, встановленими протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями свідків, які, в розумінні ст.251 КУпАП, є належними доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_3, не маючи перешкод технічного характеру для додержання вимог Правил дорожнього руху та запобігання дорожньо-транспортній подій, грубо порушив п.2.3.б, п.3.1. та 10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Проте, в порушення процесуальних норм, суддя суду першої інстанції не дослідив вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди та не зробив належного висновку щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ч 1 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП у разі відмови у порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову у порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 4 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов'язує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Крім того, статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з'ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, суд вважає, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а тому не встановлення судом першої інстанції вини ОСОБА_3 в оскаржуваній постанові є необґрунтованим і таким, що не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Скадовського районного суду Херсонської області від 07 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Скадовського районного суду Херсонської області від 07 березня 2018 року, якою провадження відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко