Номер провадження: 33/785/482/18
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого Копіци О.В., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, представника потерпілого - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19.01.2018 року стосовно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Одесі, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

-у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 25.08.2017 року, близько 01 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mitsubishi» (реєстраційний номер НОМЕР_1), біля будинку №1 по вул. Академіка Глушка в м. Одесі, порушивши вимоги п.п. 2.10«а», 12.1 Правил дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху і здійснив наїзд на перешкоду (паркан), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, після чого залишив місце пригоди, до якої був причетний.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою з таких підстав:

- протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не наведена інформацію про матеріальні збитки, завдані діями ОСОБА_2, а також ознаки дорожньо-транспортної пригоди. До того ж протокол складений за відсутності ОСОБА_2 та до нього не долучено жодного доказу на підтвердження неправомірності його дій;

- суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 взагалі не перебував на місці пригоди, а про причетність до ДТП, йому стало відомо лише 26.08.2017 року, тому він не міг зникнути з його місця.

Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника потерпілого - ОСОБА_4, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення та мотивувальній частині постанови суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_2 залишив місце ДТП, учасником якого він був.

В той же час, ОСОБА_2 заперечує цю обставину, стверджуючи, що не був учасником ДТП, а на ранок підійшов до зазначеного місця пригоди, оскільки йому на мобільний телефон передзвонили сусіди та розповіли про те, що його автомобіль був причетний до ДТП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Закриваючі провадження у справі за нереабілітуючою обставиною, суд першої інстанції не послався у постанові на жодний доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

Разом з тим, дослідження наявних у справі письмових доказів, показало наступне:

- з письмового пояснення свідка ОСОБА_5 від 05.09.2017 року випливає, що йому зателефонував сусід, який проживає в будинку за місцем його роботи і розповів, що близько 01 год., 25.08.2017 року автомобіль «Mitsubishi» чорного кольору в'їхав у паркан та дерево. У автомобілі знаходились хлопець та дівчина з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Наступного ранку він прибув на роботу та побачив пошкоджений паркан і дерево, тому викликав поліцію. Того ж ранку, власник автомобілю ОСОБА_2 обмінявся з директором стоматологічної клініки номерами телефонів і обіцяв відшкодувати завдані збитки (а.с. 6);

- свідок ОСОБА_6 пояснив, що 25.08.2017 року, близько 06 год. він прибув на роботу і побачив пошкоджений паркан біля клініки та зателефонував власнику ОСОБА_7 Він також поспілкувався з водієм автомобілю «Mitsubishi», який представився ОСОБА_6 та залишив свій номер телефону: НОМЕР_2 (а.с. 7);

- аналогічні пояснення надав ОСОБА_7 (а.с 8);

- зі схеми місця ДТП (а.с. 11) видно, що на ній схематично відображені напрямок руху автомобілю, сліди гальмування, огорожа та місце ДТП.

Письмового пояснення ОСОБА_2 та протоколу огляду його транспортного засобу, у справі немає.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що, з одного боку, є підстави вважати, що 25.08.2017 року, близько 01 год., біля будинку №1 по вул. Ак. Глушка в м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода, а з іншого боку, жодного прямого доказу, що її учасником був ОСОБА_2, у матеріалах справи немає.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 252 КУпАП, не дослідив та не оцінив докази у справі та безпідставно закрив провадження, посилаючись на приписи ст. 38 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування, у даному конкретному випадку, - вичерпані.

Разом з тим, ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як недоведеність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, тому, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Пунктом третім частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, які містяться у матеріалах справи, є недостатніми через їх суб'єктивність, а інших, об'єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені, а можливості їх отримати - вичерпані.

Окрім того, відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до припису п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 284 КПК України, ст.ст. 7, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2- задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19.01.2018 року стосовно ОСОБА_2, - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП - закрити у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області Копіца О.В.