Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 1 квітня 2018 року о 0 годин 20 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Полярній, 7 у м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про недотримання суддею місцевого суду вимог ст.280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, оскільки суд не взяв до уваги його заперечення та долучені до них пояснення свідків і необґрунтовано відмовив свідку ОСОБА_4, який з'явився в судове засідання, у дачі пояснень. Стверджує і про порушення його права на захист, оскільки він не міг взяти участь у судовому розгляді за станом здоров'я, що підтверджується листком непрацездатності, однак розгляд справи відкладено не було.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого ОСОБА_3 мотивує тим, що станом на день _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/2168/2018 Постанова винесена суддею Шевчуком А.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

подання апеляційної скарги копію постанови не отримав і про її існування дізнався 22.06.2018 року з інформації, наведеної у запереченнях проти позову в іншій справі, направлених йому Управлінням патрульної поліції у м. Києві.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку оскарження постанови і апеляційну скаргу та просив їх задовольнити; вивчивши матеріали справи, опитавши правопорушника, свідка ОСОБА_4, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана 25.06.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_3, і дані про вручення або висилання йому копії постанови відсутні. Доводи, що про існування постанови йому стало відомо із заперечень на позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підтверджуються змістом вказаного документа, копія якого долучена до апеляційної скарги. За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння; записом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Крім того, згідно з рапортом інспектора патрульної поліції 1 квітня 2018 року близько 0 годин 20 хвилин на вул. Сошенка, 2 у м. Києві було виявлено автомобіль НОМЕР_2, який рухався без ввімкнених фар ближнього світла у темну пору доби. Автомобіль був зупинений на вул. Полярній, 7, і у водія ОСОБА_3 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився, у зв'язку з чим щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки при оформленні матеріалів справи ОСОБА_3 лаявся та поводив себе неадекватно, на підставі ст.45 Закону України "Про Національну поліцію" до нього було застосовано спецзасоби - кайданки. Надалі ОСОБА_3 повідомив, що йому зле, у зв'язку з чим було викликано швидку медичну допомогу і його госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні № 8.

Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_3 та доводи його апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснив, що в районі пл. Шевченка був зупинений патрульними поліцейськими, які грюкали у вікно його автомобіля, забрали документи, перевіряючи їх протягом 15 хвилин, а потім стали звинувачувати його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Поліцейські не роз'яснили йому права, ображали, агресивно себе поводили, погрожуючи надягнути на нього кайданки. На пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння він погодився в закладі охорони здоров'я, оскільки не довіряв поліцейським. У зв'язку з цим виникла суперечка, на нього надягнули кайданки і посадили в патрульний автомобіль, де йому вдалося викликати швидку медичну допомогу та повідомити по лінії 102 про напад. По прибуттю швидкої медичної допомоги його забрали в лікарню, де він просив оглянути його на стан сп'яніння, але лікарі повідомили, що цим займається спеціалізований медичний заклад. На момент зупинки в керованому ним автомобілі знаходилися пасажири ОСОБА_4, ОСОБА_7 і дівчина, з якою він щойно познайомився. У стані сп'яніння він не перебував.

За клопотанням ОСОБА_3 апеляційним судом було заслухано пояснення свідка ОСОБА_4, який підтвердив, що 31 березня 2018 року близько 23 години він знаходився в якості пасажира в автомобілі, яким керував ОСОБА_3, який безпідставно зупинили поліцейські. Поліцейські стукали в двері, поводили себе некоректно, одягнули на ОСОБА_3 кайданки. Чи пропонували водієві пройти огляд на стан сп'яніння, не пам'ятає, але останній наполягав, щоб поліцейські відвезли його до закладу охорони здоров'я з метою перевірки на стан сп'яніння. Він пробув на цьому місці близько 40 хвилин і потім поїхав додому на автомобілі таксі.

Пояснення ОСОБА_3 та свідка про те, що він наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров'я та про некоректну поведінку поліцейських повністю спростовуються цим записом.

Записом зафіксовано, що ОСОБА_3, який виявляє явні ознаки сп'яніння, на користь чого свідчить його поведінка, яка не відповідає обстановці, дійсно, повідомляє, що не відмовляється пройти огляд, але лише коли відвезе дівчину, яка знаходиться в його автомобілі, додому і повернеться на місце зупинки транспортного засобу. Надалі зазначає, що зробить це лише за умови, що його зупинка правомірна, що працівники поліції діють відповідно до вимог закону. Після висунутих вже у присутності свідків неодноразових вимог ОСОБА_3 заявляє, що відмовляється, оскільки пройти огляд йому ніхто не пропонував і йому не представилися, хоча до цього фотографував посвідчення поліцейського, а також відмовляється, оскільки поліцейські поводять себе непорядно, не даючи можливості відвести дівчину додому. При цьому ОСОБА_3 висловлює образи на адресу працівників поліції, а не навпаки, повідомляє, що викличе своїх друзів, які застосовуватимуть до працівника поліції насильство. І цим записом, який тривав більше ніж годину, жодного з свідків, вказаних правопорушником, зафіксовано не було, лише жінку - пасажира автомобіля.

Таким чином, дії ОСОБА_3, який в ультимативній формі висував до поліцейських вимоги, лише у разі виконання яких він нібито погоджувався пройти огляд на стан сп'яніння, з урахуванням того, що проходження огляду є його обов'язком, переконливо свідчить про його відмову.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що пояснення правопорушника та свідка є неправдивими, розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення і не приймає до уваги.

З приводу доводів в апеляційній скарзі про допущені суддею місцевого суду порушення норм процесуального права слід зазначити, що задоволення клопотання чи відмова в його задоволенні є правом, а не обов'язком суду. Оскільки наявні у справі докази достовірно свідчили про відсутність свідків, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, суддя не вбачав підстав для заслуховування пояснень свідків.

Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_3, який був своєчасно сповіщений про місце і час судового засідання, що підтверджується даними у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.8). Оскільки про причини неявки він суд не повідомив і не подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилання на порушення його прав є недоречними. Суду не було і не могло бути відомо про тимчасову непрацездатність правопорушника протягом одного дня, коли і було розглянуто справу.

Однак у будь-якому випадку при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_3 отримав можливість реалізувати свої права у повному обсязі.

Таким чином винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Отже, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн