10.04.2018 Провадження по справі № 3/380/553/17
Справа № 380/1661/17
Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

встановив:

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 12.12.2017 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, і справу провадженням закрито. Проте під час винесення постанови судом не було вирішено питання про долю речових доказів по справі, а саме про хватку, яка передана на зберігання на склад Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (Київська область, м. Вишгород, дамба Київської ГЕС), приймальний акт № 1326 від 31.10.2017 року, та свіжу рибу загальною вагою 1,5 кг., яка передана правопорушнику згідно розписки від 20.10.2017 року.

Заступник начальника Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про долю речових доказів по даній справі.

Розглянувши заявлене клопотання та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не встановлено порядку вирішення питання про долю речових доказів у справі після винесення постанови. Проте статтею 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення деталізує вказані конституційні норми, визначаючи у статті 1, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, є охорона прав і свобод громадян, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності.

Статтею 245 вказаного кодексу закріплено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За загальними засадами теорії права при застосуванні норм права правозастосовчий орган іноді стикається з прогалинами в законодавстві, тобто з повною чи частковою відсутністю норм, які регулюють певні суспільні відносини. Розрізняють прогалини в праві та прогалини в законі. Прогалини в праві - це повна або часткова відсутність в діючих нормативно-правових актах необхідних юридичних норм. Прогалини в законі - це повна або часткова відсутність необхідних юридичних норм у даному законі. У зв'язку з цим в юриспруденції розроблені способи заповнення прогалин в процесі застосування закону, які отримали назву аналогії.

Аналогія закону - рішення справи або окремого юридичного питання на основі правової норми, розрахованої на схожі випадки. Застосування аналогії забороняється, якщо вона прямо заборонена законом чи якщо закон пов'язує настання юридичних наслідків з наявністю конкретних норм.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, таким чином вказана норма передбачає чітке виконання передбачених законом норм та забороняє вирішення питань притягнення особи до адміністративної відповідальності по аналогії, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, проте не має жодних обмежень на застосування аналогії при застосуванні норм процесуального характеру (порядку розгляду справи).

Таким чином, враховуючи викладене, суддя до даного процесуального питання про долю речових доказів у справі після винесення постанови застосовує аналогію закону та застосовує положення кримінального процесуального кодексу України, оскільки кримінальний процесуальний кодекс України на сьогоднішній день є більш вдосконаленим, сучасним та найбільш відповідає принципам верховенства права, юридичного захисту прав, свобод та інтересів осіб.

Оскільки ОСОБА_1 здійснював незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову, суддя вважає, що з метою недопущення вчинення ним правопорушення повторно, необхідним є конфіскувати заборонене знаряддя лову, а саме хватку в кількості 1 штука, інші речові докази повернути правопорушнику.

Керуючись ст. 537 КПК України, ст.ст. 85 ч.4, 304 КУпАП, суддя

постановив:

У справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 85 ч. 4, конфіскувати заборонене знаряддя лову хватку, вічком 2см., яка передана на зберігання на склад Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (Київська область, м. Вишгород, дамба Київської ГЕС), приймальний акт № 1326 від 31.10.2017 року.

Свіжу рибу загальною вагою 1,5 кг., яка передана правопорушнику на відповідальне зберігання згідно розписки від 20.10.2017 року, повернути ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів через Тетіївський районний суд до Апеляційного суду Київської області.

Суддя : Т.П.Косович

Постанова набрала законної сили «___» ___________________20___р.

Строк предявлення постанови до виконання до «___» ________________20___р.