Справа № 404/308/18
Номер провадження 3/404/316/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, при секретарі Мороковій І.В., за участю прокурора Солопова В.Ю., захисника ОСОБА_1, правопорушника ОСОБА_2, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого директором комунального підприємства «Електротранс» Кіровоградської міської ради», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня вул. Пожарського), 3, кв. 62, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1,

за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення № 44/03/1 та № 44/03/2 від 09.01.2018 року ОСОБА_2 перебуваючи на посаді директором комунального підприємства «Електротранс» Кіровоградської міської ради», являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", не повідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку по наявність у нього реального конфлікту інтересів за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП та вчинення дії та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Так, 27.09.2016 року уклав договір найму (оренди) транспортного засобу із ОСОБА_3, який діяв від його імені на підставі довіреності від 21.09.2016 р., згідно якої він має право бути його представником в установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, у нотаріуса, з питань, повязаних з укладанням та підписанням договору оренди щодо належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, передав, а КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» в особі директора ОСОБА_2 прийняв в найм (оренду) легковий автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.0» , 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, який належить самому ж ОСОБА_2 на праві власності.

Згідно листа КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» від 30.10.2017 р. № 594, на виконання вищезазначеного договору оренди автомобіля від 27.09.2016 р. КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» перераховувались кошти платіжними дорученнями від 14.08.2017 р. № 1241, від 11.08.2017 р. № 796, від 11.08.2017 р. № 797, від 22.02.2017 р. № 1066, від 22.02.2017 р. № 1065, від 22.02.2017 р. № 1064.

Відповідно до вказаного договору найму (оренди) транспортного засобу, орендна плата становить 300 грн. на місяць. Крім того КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради», як орендар повинно: оформляти необхідні проїзні документи (подорожні листи, тощо) та вести їх облік; за свій рахунок провадити заправлення транспортного засобу паливно-мастильними матеріалами; за свій рахунок здійснювати ремонт та технічне обслуговування автомобіля (у тому числі заміну шин та акумулятора), з придбанням для цієї мети запасних частин і деталей; усувати наслідки аварій та пошкоджень автомобіля, які виникли під час його експлуатації.

Разом з тим відповідно листа виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 24.11.2017 р. № 6059/34-05-26 від директора КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» будь-яких повідомлень в порядку ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" про наявність конфлікту інтересів не надходило.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_2, будучи директором КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради», та у відповідно до п.п. «а» п.2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом на якого поширюється дія Закону, не повідомив Кіровоградську міську раду про наявність реального конфлікту інтересів та не повідомивши Кіровоградську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги, встановлені частиною першою статті 28 Закону.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник вину у вчиненні правопорушень не визнали та просили закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки у нього повністю відсутній приватний інтерес у наданні в оренду вказаного автомобілю підприємству, а тому вони не вбачають реального конфлікту інтересів в його діях. Крім того, вважають, що він не є субєктом вказаного адміністративного правопорушення. Також зазначають, що він звертався до НАЗК за розясненням, однак відповіді так і не отримав.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП є доведеною.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідальність за ч.2 ст.172 КУпАП настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Субєктом правопорушень є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані в тому числі: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів; тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»:

приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

В пункті 3 листа ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» N 223-943/0/4-17 від 22.05.2017р. вказано, що аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться у частині 1 стаття 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи ОСОБА_4 науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката ОСОБА_4, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи.., що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Крім вказаного, ВССУ чітко зазначив, що для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовчу діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом" і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення вартість оренди автомобіля складає 300,00 грн. в місяць.

При цьому відповідно звіту про незалежну оцінку розміру середньої орендної плати за користування автомобілем вартість орендної плати за вказаний в протоколі автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.0» складає 35670,00 грн. за 2016 рік та 35586,00 грн. за 2017 рік.

Також, для порівняння, згідно вказаного звіту вартість оренди найдешевшого легкового автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія» 2002 року випуску (орендований «Mitsubishi Outlander 2.0» - 2008 року випуску) складає 3040,00 грн. за 2016 рік та 3032,00 грн. за 2017 рік. Слід звернути увагу, що для порівняння було взято найдешевший автомобіль, який є на ринку України, який був старше «Mitsubishi Outlander 2.0» на 6 років.

Крім вказаного, згідно дефектних актів від 22.08.2016 р. на автомобілі УАЗ 2206 (повнопривідний автобус особо малого класу підвищеної прохідності) та ГАЗ 24-10 (єдиний легковий автомобіль на підприємстві), їх експлуатація без відновлення вузлів і агрегатів ускладнена. Згідно вказаних дефектних актів ремонту, заміні підлягають основні вузли та агрегати, зокрема: двигун, кузов, коробка передач, рульовий механізм, задній міст, передня вісь, тощо.

Відповідно до змісту відповіді Управління комунальної власності м. Кропивницького № 295/17-у від 27.03.2018 у КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» в користуванні знаходиться єдиний легковий автомобіль НОМЕР_3. Даний автомобіль 1977 року випуску, що пояснює його негативний технічний стан. Зазначене доводиться довідкою № 215 від 23.03.2018р., дефектним актом.

Також, відповідно до службової записки від 31.08.2016 р. щодо економічного обґрунтування витрат на експлуатацію автомобіля ГАЗ 24-10, реєстраційний номер В А 0419 МІ станом на серпень місць складає вартість палива; оливи; заробітну плату водія в розмірі 2430,00 грн.; додаткові нарахування на заробітну плату водія в розмірі 22%, що дорівнює 534,00 грн. та ремонті роботи на суму приблизно 95.960,00 грн. При цьому, вартість оренди автомобіля «Mitsubishi Outlander 2.0» скаладає 300,00 грн. на місяць. Фактично ГАЗ 24-10 використовує оливи та палива більше, ніж «Mitsubishi Outlander 2.0». Цілком очевидно, що загальна сума вказаних витрат перевищує 300,00 грн. на місяць.

Крім вказаного, відповідно до довідки № 220 від 26.03.2018р. фактичні затрати на експлуатацію автомобіля НОМЕР_4 за період січня-лютого 2016 року та за 2018 рік склали більше 243 тисяч грн.

Зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про наявність приватного інтересу у вигляді здійснення заправки автомобіля паливно-мастильними матеріалами, здійснення ремонту та технічного обслуговування автомобіля з придбанням запасних частин та деталей, усунення наслідків аварій та пошкоджень автомобіля, які виникли під час його експлуатації є припущенням.

Вказані обставини не підтверджені жодним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у ОСОБА_2 повністю відсутній приватний інтерес у наданні в оренду вказаного автомобіля підприємству, а в матеріали справи не містять даних, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилося в розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_5 є директором КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом правопорушення.

Вказана норма визначає, що суб'єктом правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

Частиною 3 статті 169 ЦК України встановлено, що територіальні громади можуть створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно розділу І «Загальні положення» статуту КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради», його створено на базі відокремленої частини комунального власності територіальної громади м. Кіровограда.

Згідно розділу І «Загальні положення» статуту підприємства КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» вказане підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством.

Пунктом 3.6. статуту визначено, що основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності є прибуток.

Пунктом 1.1. контракту з директором КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» від 21 вересня 2016 року визначено, що за цим контрактом директор зобов'язується забезпечувати високоприбуткову діяльність (відповідно до додатку до цього контракту).

В даному випадку, визначальною рисою віднесення КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» до юридичних осіб приватного права є те, що юридичні особи є підприємницькими товариствами та мають на меті отримання прибутку.

Таким чином, КП «Електротранс» Кіровоградської міської ради» є юридичною собою приватного права.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 не є суб'єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Також субєктивна сторона адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел.

Частиною 5 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 р. передбачено, що у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Абзацом 2 частини 5 статті 28 вказаного закону визначено, що Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз'яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.

В даному випадку ОСОБА_2 виконав вимоги вказаної норми, звернувся до НАЗК, але відповіді не отримав, що свідчить про відсутність будь-якої форми вини в діяннях ОСОБА_2

Разом з тим, статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

В рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 (справа № 1-28/2011) зазначено, що в КУпАП визначено низку прав та гарантій їх дотримання щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказані права виходячи з конституційного принципу рівності перед законом кожна особа, що притягається до адміністративної відповідальності, повинна мати зі стадії затримання та складення протоколу, бо саме тоді проходить процес доказування, який включає в себе виявлення, закріплення (процесуальне оформлення) і дослідження доказів

Крім вказаного, частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: одним з таких прав є право особи при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

В даному випаду під час складення протоколу в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 заявив клопотання про своє бажання та необхідність залучення захисника, а також клопотання про перенесення розгляду справи на час не пізніше одного тижня.

При цьому, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності не спливали. Перенесення часу складення протоколу забезпечило б додержання конституційних прав особи.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року по справі «Швидка проти України» (Заява № 17888/12) суд прийшов до висновку, що справа про адміністративне правопорушення вважається кримінальною у розумінні Конвенції.

В п. 39 рішення Європейського суду з прав людини від 9 червня 2011 по справі «Лучанінова проти України» (Заява № 16347/02) суд вказує, що «суд зауважує, що заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див, рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини», від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series А № 73; «Лауко проти Словаччини», 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998 VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України», заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).»

В пункті 61 вказаного рішення також зазначено, що у цьому контексті Суд повторює, що стаття 6 Конвенції у цілому гарантує обвинуваченому право на ефективну участь у кримінальному провадженні (див. рішення у справі «ОСОБА_4 і Девіс проти Сполученого Королівства», заява № 28901/95, п. 60, ЕСНК 2000-ІІ).

В пункті 62 вказаного рішення Суд наголосив що, обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і таким чином вплинути на результат провадження. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення з матеріалами справи, на яких ґрунтуються обвинувачення у відповідності до п. 66 рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України».

В пункті 1 листа ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» N 223-943/0/4-17 від 22.05.2017р. вказано, що вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією ОСОБА_4 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції ОСОБА_4 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-УП "Про запобігання корупції" (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Таким чином, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод навіть в стадії складення складанні протоколу про адміністративне правопорушення особа має право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту (Ь); захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя (с).

В даному випадку ці основоположні права особи були порушені.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить субєктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, що в силу ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.9, 245, 247, 284, 285, ч.1,2 ст.172-7 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити, у звязку із відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_6