АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1028/2018 Суддя у першій інстанції: КуроваО.І.
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Вільхівці-Лази, Тячівського району, Закарпатськоїобласті, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн., 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року, апелянт просить поновити йому строк на оскарження, та скасувати рішення суду першої інстанції. Винести нове рішення в якому визнати його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі визначеному законом або судом, а провадження відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що суддя не виконав приписи ч. 1 ст. 268 КУпАП, та не переніс розгляд справи на іншу дату, за його клопотанням у зв'язку з виникненням проблем у нього з здоров'ям, про що він доклав довідку.

Також апелянт зазначає, що огляд на стан сп'яніння було проведено на місці, а не в закладі охорони здоров'я відповідно до вимог інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та під час проходження огляду йому стало погано, але працівники поліції, не тільки не надали допомоги, але й повторно швидку не викликали.

Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції розглядаючи справу витребував лише копію відеозапису з нагрудної відеокамери працівників патрульної поліції, а інші можливі докази не витребував, наприклад: інструкцію або її копію з експлуатації приладу Drager «Alcotest6820», копію свідоцтва про повірку приладу Drager «Alcotest6820», № ARJL-0301 за 2016 та 2017 роки та копії документів, що свідчили б про те, що прилад Drager «Alcotest6820», дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так як на роздруківці приладу Drager «Alcotest 6820», № ARJL-0301 від 04.11.2017 року, зазначено, що останнє калібрування приладу відбувалось ще 02.12.2016 року, тобто з порушенням шестимісячного строку.

Також апелянт зазначає, що відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, огляд на стан алкогольного сп'яніння та складання відповідного акту огляду проводився працівником поліції чоловічої статті, до якого як видно на копії відеозапису інші поліцейські зверталися як до Павла, про те у відібраних поясненнях свідків, у акті огляду, особа яка склала акт та відібрала пояснення зазначено, як ОСОБА_7, тобто особа поліцейського жіночої статті.

На обґрунтування клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що він про оскаржувану постанову дізнався 07.02.2018 року коли звернувся до Департаменту патрульної поліції м. Києва про продовження терміну дії тимчасового посвідчення водія, в той же день звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва для отримання копії постанови суду по його справі та для ознайомлення з матеріалами справи. Під час ознайомлення з матеріалами справи побачив, що у супровідному листі про направлення йому копії даної постанови зазначена його адреса без вказівки на квартиру, тому він не міг отримати її поштовим відправленням.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року необхідно задовольнити, оскільки його пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_4 04.11.2017 року о 01 год. 05 хв. в м. Києві по просп. В. Лобановського, 93, керував транспортним засобом Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» ARJL - 0301, тест № 175, результат тесту 1.34 ‰, чим порушив п. 2.9 А ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №140663 від 04.11.2017 року ОСОБА_4 04.11.2017 року о 01 год. 09 хв. в м. Києві по просп. В. Лобановського, 93, виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу автомобілем Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_1 не надав перевагу автомобілю Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2, після чого відбулося зіткнення, чим порушив п. 10.2 ПДР України. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року в частинні визнання ОСОБА_4 винним за ст. 124 КУпАП, апелянтом не оскаржується, тому апеляційним судом дані фактичні обставини не перевіряються.

Так, у відповідності до п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, встановлена ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_4 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування автомобілем марки Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_4 за керування автомобілем SkodaOctavia, н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, цей факт підтверджується результатом проведеного тестування на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного приладу Drager «Alcotest6820», № ARJL-0301, який показав результат тесту 1,34 %, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_10, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відео записом з нагрудної камери поліцейських, з якого убачається, що ОСОБА_4 добровільно без будь якого тиску проходить перевірку на стан алкогольного сп'яніння на спеціальному технічному приладі Drager «Alcotest6820» в присутності свідків.

Також за клопотанням захисника ОСОБА_5, викликано до суду поліцейського роти № 6 батальйону № 4 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП рядову поліції ОСОБА_7, яка суду пояснила, що вона працює в поліції з 06.10.2017 року, та 04.11.2018 їм на рацію повідомили про ДТП, на яку вони прибули приблизно о 01 год. Коли вони з напарником приїхали на місце події, то побачили два пошкоджені автомобілі. Після чого вони запропонували ОСОБА_4, що викличуть швидку, але він відмовився, та повідомив, що у нього є своя швидка, та під час розмови вони виявили, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, на що було запропоновано йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці з використанням спеціального приладу Drager в присутності свідків. Так як від госпіталізації до лікарні ОСОБА_4 відмовлявся не одноразово, тому огляд проводився на місці ДТП. ОСОБА_4 спочатку відмовлявся від огляду, однак потім погодився. Під час проходження огляду на стан сп'яніння вона знаходилась поруч, а сам огляд проводив її напарник, фамілію якого відмовилась повідомити. також зазначила, що вона особисто складала протоколи за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі інші документальні докази оформляли вони разом з напарником.

Таким чином, показаннями поліцейського роти № 6 батальйону № 4 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП рядової поліції ОСОБА_7 встановлено, що вона особисто складала протоколи за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та була присутня під час проходження ОСОБА_4 огляду на стан сп"яніння з застосуванням спеціального приладу Драгер, за присутності свідків, тому доводи апелянта, про те, що інформація про свідків зазначена в поясненнях свідків, підписана нею, а не тією особою, яка його проводила, не спростовують результатів проведення самого огляду із застосуванням приладуDrager.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_4 не викликалась швидка допомога, те що було порушено порядок поліцейськими п. 8 розділу І інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, в даному випадку є не доречними, так як ОСОБА_4 добровільно відмовився від госпіталізації, та без будь якого тиску пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці з використанням технічного засобу Драгер, в присутності свідків.

Стосовно доводів апелянта про те, що суд першої інстанції розглядаючи справу витребував лише копію відеозапису з нагрудної відеокамери працівників патрульної поліції, а інші можливі докази не витребував, наприклад: інструкцію або її копію з експлуатації приладу Drager «Alcotest6820», копію свідоцтва про повірку приладу Drager «Alcotest6820», № ARJL-0301 за 2016 та 2017 роки так копію документів що свідчили б про те що прилад Drager «Alcotest6820», дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так як на роздруківці приладу Drager «Alcotest 6820», № ARJL-0301 від 04.11.2017 року, зазначено, що останнє калібрування приладу відбувалось ще 02.12.2016 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, то слід зазначити наступне.

Дане клопотання було задоволено апеляційним судом, та для перевірки доводів апеляційної скарги було витребувано з УПП в м. Києві, перелічений перелік документів, які надійшли до суду, а саме, копія свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу газоаналізатора Drager Alcotest, копія сертифіката відповідності засобів вимірювання техніки затвердженого типу, відповідно до якого міжповірочний інтервал, установлений під час затвердженого типу засобів вимірюваної техніки, - 1 рік, копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Drager «Alcotest6820», № ARJL-0301, яке чинне до 29.11.2018 року, копія сервісної книжки техніки газоаналізатора Drager «Alcotest6820», № ARJL-0301, відповідно до якої дата першої державної повірки приладу 02.12.2016, період між сервісами градуюваннями та повірками не менше ніж 1 раз на 12 місяців, відповідно до відомостей про сервіс градуюваннями та державну повірку дата здійснення останньої державної повірки 02 грудня 2016 року та дата наступного обов'язкового градуюваннями та державної повірки 02 грудня 2017 року, тому доводи апелянта, що останнє калібрування відбулося 02.12.2016 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, безпідставні, так як для даного виду газоаналізатора Drager «Alcotest6820», № ARJL-0301, встановлено не менше ніж 1 раз на 12 місяців.

Стосовно доводів апелянта про те, що суддя не виконав приписи ч. 1 ст. 268 КУпАП, та не переніс розгляд справи на іншу дату, за його клопотанням у зв'язку з виникненням проблем зі здоров'ям, про що було надано довідку, слід зазначити наступне.

Розгляд вказаної справи призначався на 11.12.2017, який було відкладено на 16.01.2018 за клопотанням ОСОБА_4 На 16.01.2018 року також надійшло аналогічне клопотання.

Як убачається з оскаржуваної постанови, в судове засідання ОСОБА_4не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від останнього, на адресу суду, надходили клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою. Між тим, з наданих ним довідок вбачається, що він не перебував на стаціонарному лікуванні, та мав можливість з'явитися до суду. Тому суд розцінив,це як затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності. У зв'язку з вищевикладеним, суддя вважав, що перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст.ст. 38 та 277 КУпАП, а тому, відповідно до ст. 268 КУпАП дана справа була розглянута у відсутність ОСОБА_4, з такими висновками суду першої інстанції і погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про відкладення судового засідання.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його винуватості у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич