АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/912/2018 Головуючий в 1-й інстанції Осаулов А.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ЖукО.В.,

розглянувши 26 березня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року про притягнення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2017 року постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 320 гривень на користь держави.

Згідно з постановою 23 серпня 2017 року, о 04 години 10 хвилин, ОСОБА_4, керував автомобілем «Шкода» д.н.з.НОМЕР_1 по вул. О.Теліги, 8 у м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Крім того, захисник ОСОБА_3 звернулася із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не був повідомлений про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки судові повістки і копія постанови суду були направлені йому за адресою: АДРЕСА_1, де він не зареєстрований та не проживає. Копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_4 отримав лише 11.01.2018, коли звернувся до канцелярії районного суду. Тому вважає, що судом не вжито заходів для встановлення дійсного місця проживання ОСОБА_4 і належного сповіщення останнього про розгляд справи.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_3 посилається на те, що неналежне повідомлення ОСОБА_4 та розгляд справи без його участі є порушенням норм процесуального права, що призвело до необ'єктивного та не повного розгляду справи судом першої інстанції, і як наслідок неправильного вирішення справи по суті. Направлення для виконання оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_4 за вказаних обставин, також є порушенням процесуального законодавства.

Так, суд при розгляді справи керувався виключно відомостями, вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення та при повернені всіх повідомлень, які направлялися судом на ім'я ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, з відмітками поштового відділення про невручення адресату, у зв'язку з його «не проживанням» за вказаною адресою та «за закінченням терміну зберігання», не вжив заходів для встановлення дійсного місця реєстрації і проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тому, ОСОБА_4 був позбавлений права на захист, не мав можливості надати свої пояснення по справі та спростувати звинувачення проти нього.

Крім того, судом залишено поза увагою порушення працівниками поліції порядку проходження ОСОБА_4 огляду на стан алкогольного сп'яніння. Зокрема, при складанні адміністративних матеріалів працівниками поліції не було перевірено анкетні дані про особу ОСОБА_4 і зазначено в протоколі адресу, за якою останній не зареєстрований та не проживає.

На прохання ОСОБА_4 працівниками поліції не було надано жодних документів на спеціальний технічний засіб і будь-яких пояснень щодо причин їх відсутності. На думку захисника, зазначене є підставою вважати, що спеціальний технічний засіб, який використовувався працівниками поліції для встановлення стану сп'яніння є несертифікованим, а тому таким, що не може використовуватись для огляду та перевірки на стан сп'яніння.

З результатами огляду на місці зупинки ОСОБА_4 не погодився, однак поліцейські не запропонували йому пройти огляд у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров'я, жодного направлення йому не виписували та не вручали.

Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння також не був вручений водію, у зв'язку з чим ОСОБА_4 навіть не знав у чому його звинувачують.

Зазначені у протоколі свідки події не були присутні на місці зупинки транспортного засобу та під час проведення огляду останнього на стан алкогольного сп'яніння, а лише підписали заздалегідь підготовлений і надрукований поліцейськими бланк пояснень.

Тому захисник вважає, що зазначені ОСОБА_4 дійсні обставини справи викликають сумнів у наявності факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження, підтвердив викладені у ньому обставини та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення свідка ОСОБА_5, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, переглянувши відеозапис, наданий поліцейськими, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

При цьому, вважаю за необхідне поновити захиснику ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про дійсне місце реєстрації і проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно копії паспорту, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11.07.2011 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, де і проживав на момент складання протоколу /а.с.36-39/.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_4 є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Зокрема даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків та відеозаписі події.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснив, що 23.08.2016, о 04 годині 10 хвилин, він дійсно був зупинений поліцейськими під час керування автомобілем марки «Шкода» д.н.з.НОМЕР_1 по вул. О.Теліги, 8 в м. Києві. Добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», однак такий огляд був проведений лише в присутності двох поліцейських чоловіка та жінки. Свідків і сторонніх осіб не було. Зазначає, що йому не було пред'явлено документи, на підставі яких вказаний прилад використовувався працівниками поліції. Після проведення огляду, він заперечував щодо його результатів, оскільки не вживав алкогольних напоїв. Проїхати до лікаря йому не пропонували і будь-яких направлень до медичних закладів не надавали.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД№112988 відносно ОСОБА_4, 23 серпня 2017 року о 04 годині 10 хвилин, по вул. О.Теліги, 8, в м. Києві водій керував автомобілем «Шкода» д.н.з.НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проведений зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

До протоколу додано результат тестування ОСОБА_4 на алкоголь 1,55 проміле та акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний працівником поліції і двома свідками.

Свідок ОСОБА_5, допитана в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, пояснила, що 23 серпня 2017 року, приблизно о 04 годині ранку, вона їхала на такси з аеропорту, коли її зупинили працівники патрульної поліції. Зазначає, що їй та водію такси запропонували бути свідками і в їх присутності водій ОСОБА_4 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального приладу. Водій не заперечував щодо результатів такого огляду. Зі слів водія такси, результат огляду набагато перевищував допустиму норму. Наявність у водія ознак стану алкогольного сп'яніння були очевидні, він ледве тримався на ногах.

Зазначає, що свої письмові пояснення свідок ОСОБА_5 надавала поліцейським безпосередньо на місці події і підтримує їх в повному обсязі.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що 23 серпня 2017 року вони були свідками проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_4 Результат тесту 1,55 проміле.

З відеозапису, наданого працівниками поліції суду апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_4 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер» в присутності двох свідків. ОСОБА_4 не заявляв вимог про пред'явлення відповідних свідоцтв про державну реєстрацію та повірку даного засобу, щодо результатів огляду його на стан сп'яніння не заперечував /їхав тихенько, аварійної ситуації не створював/. Потім, під час спілкування з працівниками поліції при оформлені документів, зазначав, що автомобілем не керував, огляд не проходив та свідків не бачив, від отримання і підпису будь-яких документів відмовився /а.с.__/.

Свідок ОСОБА_5 є на вказаному відеозаписі.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського і пояснення свідка ОСОБА_5 спростовують пояснення ОСОБА_4 щодо обставин проходження ним огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Підстав обмовляти апелянта і будь-яких даних щодо упередженості вказаного свідка суду апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Лише у разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я з наданням відповідного направлення поліцейським та у присутності останнього.

Тобто, огляд ОСОБА_4 на стан алкогольного сп'яніння проведений відповідно до ст. 266 КУпАП та вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Доводи захисника щодо незаконності використання працівниками патрульної поліції спеціального технічного засобу не підтверджуються будь-якими доказами.

Відсутність підписів ОСОБА_4 у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності, результатах тестування і акті огляду на стан алкогольного сп'яніння зумовлені відмовою останнього від отримання зазначених документів, що вбачається з відеозапису події.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, порушення прав ОСОБА_4, передбачених ст. 268 КУпАП, в ході розгляду справи судом першої інстанції, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки його права поновлені в суді апеляційної інстанції, зокрема, встановлено дані про його особу, у тому числі дату народження і місце проживання, заслухано його пояснення щодо обставин справи, допитано в його присутності свідка і переглянуто відеозапис події.

Однак, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Так, згідно ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду /судді/, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Відповідно строк накладення адміністративного стягнення на підставі протоколу БД№112988 від 23.08.2017 по 23 листопада 2017 року включно.

Тому, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року підлягає скасуванню в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4, а провадження по справі закриттю на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік, - скасувати в частині накладення стягнення.

Провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук