Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1398/18
Провадження № 3/542/404/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Афанасьєва Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Янко Л.О.,

прокурора Дашівського С.І.,

особи, відносно якої порушено питання притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які складені Управлінням захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

18.10.2018 року в провадження Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення №256 від 16.10.2018 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, згідно із яким ОСОБА_1, будучи начальником управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області, відповідно до ст.1, ст.45 та ч.2 ст.52 Закону України «Про запобіганню корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобіганню корупції», після продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки 21.12.2016 року загальною сумою 166734 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановлених на 1 грудня 2016 року, 07.01.2017 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення про суттєві зміни в майновому стані щодо продажу 21.12.2016 житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, не визнала, пояснила суду, що повідомлення про зміни в майновому стані намагалася подати своєчасно, але відповідний сайт в період грудня 2016 року працював з технічними збоями (06 грудня 2016 року відбулась хакерська атака на внутрішні телекомунікаційні системи Мінфіну, Держказначейства, Пенсійного фонду та інших державних органів були виведені з ладу компютери).

За специфікою роботи в грудні в управлінні Казначейства де вона працює начальником, завжди має місце велике навантаження, в звязку з завершенням поточного бюджетного року. В період з 27.12.2016 року по 05.01.2017 року, її чоловік, ОСОБА_3, перебував на стаціонарному лікуванні в Новосанжарській центральній районній лікарні з запаленням легень. Як результат за збігом життєвих обставин, повідомлення про зміни в майновому стані нею було подане, з малозначним запізненням.

Визнає, що повідомлення подала несвоєчасно, але умислу на несвоєчасну подачу повідомлення про зміни в майновому стані не було.

Вона була власником будинку та земельної ділянки, які отримала в спадщину в 2013 році, що знайшло відображення в деклараціях за 2013-2015 роки, в тому числі і електронної декларації за 2015 рік, яку вона подавала в жовтні 2016 (28.10.2016 року).

Щодо дати виявлення правопорушення: в травні 2018 року з неї, Прокуратурою Полтавської області було взяте пояснення щодо несвоєчасного повідомлення Національного агентства про суттєві зміни в майновому стані, які відбулися внаслідок одержання доходу від продажу будинку та земельної ділянки загальною вартістю понад 50 прожиткових мінімумів, після чого було направлене подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області щодо проведення службового розслідування. Головне управління Казначейства, зважаючи на те, що призначення на посаду начальника управління, яку вона обіймає, а саме начальника управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області, відповідно до встановленого порядку здійснюється Головою Казначейства, направило лист 24.05.2018 року за № 03-13/59 до Державної казначейської служби України. Державна Казначейська служба листом від 14.06.2018 року №4-10/461- 9834 надала відповідь «Про подання прокуратури щодо ОСОБА_1В.». Наведені фактичні дані вказують на початок перебігу строку передбаченого ст.38 КУпАП з травня 2018 року. Протокол було складено 16 жовтня 2018 року.

Формулювання «виявлене правопорушення» не може бути тотожним формулюванню «доведення складу адміністративного правопорушення в діях особи».

Крім того в протоколі №256 від 16.10.2018 року невірно зазначено: місце роботи ОСОБА_1 - Управління Державної казначейської служби у Новосанжарському районі Полтавської області, а необхідно Управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області; при викладанні суті адміністративного правопорушення в абз. 11 невірно зазначена дата подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а саме вказано, що повідомлення було подане 17.01.2017 року, а необхідно 07.01.2017 року.

Тому вважає, що в її діях відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому просила справу закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки відсутні обєкт та субєктивна сторона. Крім того, протокол складений неуповноваженим на те органом, з численними порушеннями, зокрема, невірно вказана посада ОСОБА_1, дата вчинення нею адміністративного правопорушення.

Так, дійсно, ОСОБА_1 несвоєчасно подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані щодо продажу 21.12.2016 року житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, однак через поважні обєктивні причини, а саме: технічний збій в роботі сайту та відсутність інтеренту, навантаження на роботі, в звязку з завершенням поточного бюджетного року, перебування чоловіка в лікарні.

У судовому засіданні прокурор викладені у протоколі про вчинення адміністративного корупційного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак корупційного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 20.12.2011 року №909-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області (а.с. 37).

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт декларування у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна, зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

21.12.2016 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки загальною сумою 166734 грн. (а.с.12-15).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 було припинено, а зареєстроване за ОСОБА_4 21.12.2016 року (а.с.53-63).

Враховуючи, що вартість проданого майна 166734 грн., перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016 року, ОСОБА_1 у 10 денний строк з моменту продажу вказаних об»єктів нерухомості, тобто до 01.01.2017 року, була зобов'язана письмово повідомити про це Національне агентство шляхом подання електронного повідомлення до Реєстру про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 07.01.2017 року. (а.с. 19).

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягало у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень Закону України «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне повідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

Натомість, протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять даних про форму її вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою. Матеріали справи не містять, та прокурором в судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1, несвоєчасно подавши повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, мала умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

З огляду на передбачене санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі від ста до двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення дорівнює розміру штрафів, передбачених за вчинення деяких кримінальних правопорушень (ст. 53 Кримінального Кодексу України).

У справі «Малофєєва проти Росії» серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції.

Згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані лише 07.01.2017 року о 16 годині 59 хвилини, тобто несвоєчасно.

Судом встановлено, що несвоєчасне направлення електронної форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані було викликане тим, що ОСОБА_1, будучи начальником Управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області, мала велике навантаження на роботі, в звязку з завершенням поточного бюджетного року, що підтверджується наданим регламентом роботи органів Державної казначейської служби у період завершення бюджетного 2016 року та початку 2017 року, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 16.12.2016 року №385, відповідно до якого робота здійснювалась у режимі продовженого дня. Крім того за місцем роботи був відсутній доступ до мережі Інтернет. Та, відповідно до виписки із медичної картки ОСОБА_3, чоловіка ОСОБА_1, в період часу з 27.12.2016 року по 05.01.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в Новосанжарській центральній районній лікарні.

При цьому про відсутність у ОСОБА_1 умислу спрямованого на вчинення правопорушення, повязаного з корупцією свідчить й той факт, що об"єкти нерухомості, продаж яких здійснила ОСОБА_1 21.12.2016 року були відображені нею у Декларації за попередній звітній період.

Вказані обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу, спрямованого на вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та, відповідно, про відсутність однієї із складових його елементів, а саме субєктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому доводи захисника щодо здійснення контролю та перевірки декларацій належить до виключної компетенції НАЗК є безпідставними. Статтею 255 КУпАП передбачено право органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи окрім інших і за ст. 172-4 - 172-9 КУпАП. Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 2 статтею 251 КУпАП передбачено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, збирання доказів, проведення перевірки по фактам викладеним в заявах та повідомленнях відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Щодо строків накладення адміністративного стягнення суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а також з урахуванням вимог п.7 ст.247, ст.38 КУпАП та роз'яснень ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією», для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Діюче законодавство не передбачає яка подія прямо пов'язана з моментом виявлення правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 р. (заяви № 23759/03 та № 37943/06) встановлено порушення ст.6 Конвенції і зазначено, що національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

У згаданому рішенні Суд зазначив, що відповідні правові акти явно суперечили один одному. У результаті цього національні органи на свій власний розсуд застосували протилежні підходи щодо співвідношення цих правових актів. На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56).

Отже, у разі коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язанні застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, суд вважає, що днем виявлення правопорушення слід вважати дату надходження первинної інформації про правопорушення до органу уповноваженого на складання протоколу.

Так судом встановлено, що правопорушення було виявлене та внесено до Журналу ЄО 09 жовтня 2018 року, що підтверджується рапортом о/у УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України (а.с.9) та листом УЗУ в Полтавській області ДЗЕ НП України від 08.10.2018 року (а.с.8).

За таких обставин, суд вважає, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки передбачені ст. 38 КУпАП, не закінчились.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176-2, 247, 276-280, 283-285,287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5