КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/'1549/2018 Постанова винесена суддею Вовк Є.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд визнав встановленими, та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Також ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у судовому засіданні 18.04.2016 року він участі не приймав, але про час та місце розгляду справи, судом першої інстанції належним чином повідомлявся. Разом з тим, оскаржувана постанова не була отримана ним по причині неналежного виконання судом обов'язку по її надісланню, у зв'язку з чим він був позбавлений права на оскарження постанови у визначений законом строк з незалежних від нього причин, а не поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення скарги, об'єктивно позбавить його права на доступ до правосуддя, яке випливає із принципу міжнародного права, який забороняє відмову у правосудді, та є одним з найважливіших елементів права на судовий захист.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та доповненням до нього, вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Дарницького районного суду м. Києва відносно ОСОБА_2 була винесена 18 квітня 2016 року.

Разом з тим, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 подав лише 19 листопада 2018 року, згідно поштового штемпелю, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Між тим, доводи ОСОБА_2, наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року.

Так, з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, однак ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, призначеного на 09 год. 20 хв. 18.04.2016 року, що ним не заперечується і в апеляційній скарзі. Між тим, ОСОБА_2 не з'явився до суду першої інстанції на розгляд справи, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 18.04.2016 року о 10 год. 07 хв., згідно штампу вхідної кореспонденції суду (Вх. №20463), тобто в день судового засідання, ОСОБА_2 були подані письмові пояснення (а.с. 7-8).

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_2, будучи обізнаним про судове засідання, призначене на 18 квітня 2016 року, в подальшому самостійно не цікавився ні датою наступного судового засідання, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України» та інші).

Таким чином, зазначені ОСОБА_2 обставини, такі як прийняття оскаржуваної постанови за його відсутності, а також не направлення йому копії постанови суду в строки передбачені законодавством, не можуть бути визнані достатнім обґрунтуванням поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_2 не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що він, будучи обізнаним про судове засідання, призначене на 18 квітня 2016 року, був позбавлений можливості дізнатися результати розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, раніше ніж 30.08.2016 року, а також, будучи ознайомленим 30.08.2016 року з матеріалами справи зі зняттям фотокопій з них, про що свідчить його розписка (а.с. 13), і, відповідно, обізнаним про результат розгляду справи, був позбавлений можливості своєчасно, тобто в 10-денний строк, хоча б від цієї дати, подати апеляційну скаргу.

За таких обставин, відсутні підстави для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження, оскільки причини, на які він посилається, з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними.

До того ж слід вказати й про те, що, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 вже двічі звертався з апеляційною скаргою на вказану постанову суду від 18.04.2016 року - вперше 07.03.2017 року та вдруге 13.12.2017 року і порушував перед судом апеляційної інстанції питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тими ж обставинами, однак постановами Апеляційного суду міста Києва від 24.03.2017 року та 12.01.2018 року відповідно було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки в поданих клопотаннях ОСОБА_2 не навів об'єктивних причин, які йому перешкоджали вчасно подати апеляційну скаргу у встановлений законом десятиденний строк з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, оскільки доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянтом не надано, а обставини, на які він посилається, не є поважними і не підлягають визнанню поважними, то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду ГорбІ.М.