Справа №3-3957/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

Суддя Солом"янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участю: ОСОБА_1, прокурора Військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України - Спора Г.І.,адвоката-Івженка К.В.,розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця Мурманської області,сел. Печенга, Росії, громадянина України, працює заступником начальника Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1,

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25 квітня 2018 року, складеного старшим оперативним уповноваженим ОВС сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України, Гпйдура А.М., перебуваючи на посаді заступника начальника 2 відділу 1 управління Департаменту спеціального зв'язку Адміністрації Держзв»язку, розташованої за адресою: м. Київ вул. Солом»янська,13 , будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до пункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 даного Закону , несвоєчасно повідомив про суттєві зміни майнового стану, а саме: участі у Фонді фінансування будівництва квартири площею 64,2 кв.м. у будинку № 2, розташованого за адресою: м. Київ , бульвар Академіка Вернадського, 24 , відповідно до договору № 37-2012/2017-2 від 20.12.2017 року ОСОБА_1 передав в управління ТОВ « Фінансова компанія « Житло-Капітал» 1 116 565 грн. з метою отримання у власність вищевказаного житла (об'єкта інвестування),що підтверджується свідоцтвом № С 37-2012/2017-2 виданого 27 грудня 2017 року ТОВ « Фінансова компанія « Житло-Капітал», що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172 -6 КУпАП.

Так, відповідно до витягу з наказу № 264-ос від 22 серпня 2016 року підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника 2 відділу 1 управління Департаменту спеціального зв'язку Адміністрації Держспецзв'язку, звільнивши його з посади заступника начальника 2 відділу 1 управління Департаменту організації урядового зв'язку Адміністрації Держспецзв'язку.

23.08.1998 ОСОБА_1 прийняв ОСОБА_4.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини "першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, обіймаючи посаду державної служби є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Відповідно до Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283 система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для службових осіб, які займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище та другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Частиною 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб- сайті Національного агентства.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Згідно частини 3 Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування затвердженої Рішенням Національного агентства з _ тань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №961/29091 від 15 липня 2016 року суб'єкт декларуванняповинен повідомити про цінне рухоме майно, яке він придбав (набув у власність), якщо його вартість перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Отже, ОСОБА_1 будучи заступником начальника 2 відділу 1 управління Департаменту спеціального зв'язку Адміністрації Держспецзв'язку, являється суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, зобов'язаний у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання ним доходу, придбання (набуття у власність) майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року у десятиденний строк письмово повідомити про це Національне агентство шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», з 01 січня 2017 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1600 грн.

Встановлено, що гр. ОСОБА_1 27 грудня 2017 року придбав майнові права на житло (об'єкт інвестування), а саме: житлової квартири загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: м. Київ, бульвар Академіка Вернадського, 24, будинок № 2, передавши в той же день ТОВ «Фінансова Компанія «Житло- Капітал» відповідно до умов договору № 37-2012/2017-2 про участь у Фонді фінансування, грошові кошти в сумі 1 116 565 (один мільйон сто шістнадцять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) гривень.

Виходячи з положень статей 328, 334 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна (речі), якщо інше не встановлено договором або законом.

Ціна придбаних майнових прав на квартиру, загальною площею 64,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Вернадського, 24, будинок № 2, становила 1 116 565 (один мільйон сто шістнадцять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) гривень, що еквівалентно 697, 85 прожитковим мінімумам на одну особу, в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлених на 1 січня 2017 (1 116 565 / 1600 = 697, 85) та відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у суб'єкта декларування ОСОБА_1 починаючи з 27.12.2017 виник обов'язок у десятиденний строк з моменту придбання (одержання) такого майна подати письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані шляхом заповнення відповідної форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі. Кінцевою датою подання такого повідомлення, без порушення вимог частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у даному випадку, є 05 січня 2018 року.

Проте відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування суб'єкт декларування ОСОБА_1, повідомив про суттєву зміну у майновому стані суб'єкта декларування, а саме про придбання майнових прав на квартиру, загальною площею 64,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Вернадського, 24, будинок № 2, на загальну суму 1 116 565 (один мільйон сто шістнадцять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) гривень, несвоєчасно лише 10 січня 2018 рок, тобто значно пізніше кінцевої дати подання такого повідомлення, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того в протоколі зазначено, що фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу, тобто 25.04.2018.

Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3 передбачено форма повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, яка складається з правил заповнення форми повідомлення та восьми розділів, у яких суб'єкт декларування зазначає інформацію про себе та об'єкти згідно із Законом України "Про запобігання корупції".

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, є місце роботи ОСОБА_1 а саме: Департаменту спеціального зв'язку Адміністрації Держзв»язку, розташованої за адресою: м. Київ вул. Солом"янська,13, оскільки обов'язок повідомляти про суттєві зміни у майновому стані виник у ОСОБА_1 у зв'язку із зайняттям посади заступника начальника 2 відділу 1 управління Департаменту спеціального зв'язку Адміністрації Держзв"язку.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП , не визнав та пояснив, що дійсно повідомлення про суттєві зміни у майновому стані подав лише з об'єктивних та поважних причин 10.01.2018 року. Дійсно, відповідно до договору № 37-2012/2017-2 від 20.12.2017 року він передав в управління ТОВ « Фінансова компанія « Житло-Капітал» 1 116 565 грн. з метою отримання у власність вищевказаного житла (об'єкта інвестування),що підтверджується свідоцтвом № С 37-2012/2017-2 виданого 27 грудня 2017 року ТОВ « Фінансова компанія « Житло-Капітал». Проте повідомити про суттєві зміни в своєму майновому стані у встановлений ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденний строк він не мала об»єктивної можливості, оскільки подав заяву на зміну ЕЦП,і як зазначено в протоколі ,було отримано лише 10.01.2018 року, так як попередньо отриманий ЕЦП не працював. Повідомлення про суттєві зміни він зміг направити лише 10.01.2018 року, так як направлення паперової форми повідомлення не передбачено Законом. До цієї дати ним здійснювались неодноразові спроби авторизуватись на Інтернет- сторінці НАЗК з метою вчасного заповнення і подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, зазначив ,що з 03.01.2018 року доглядав за двома неповнолітніми дітьми, так як його дружина ОСОБА_5 пошкодження КЗА лівого колінний суглобу, що підтверджується відповідною медичною документацією ( довідка №18 від 03 січня 2018 року КЗ БРР Бородянська ЦРЛ травмпункт, лист непрацездатності № 639408 з 04.01.2018 року по 19.01.2018 року ).

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та фактичним моментом виявлення правопорушення є зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу , а саме 25.04.2018 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Однак як зазначається в протоколі та не заперечувалося в суді самим ОСОБА_1М, він отримав технічну можливість повідомити про суттєві зміни в майновому стані лише 10.01.2018 року, оскільки до цього часу не мав такої можливості через проблеми з ключом користувача і його заміну та сімейні проблеми, які пов'язані з травмуванням та подальшим лікуванням дружини.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб'єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням особи до дії та наслідків, виражене у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, як встановлено з пояснень ОСОБА_1, він несвоєчасно повідомила про суттєві зміни в своєму майновому стані через об"єктивні причини, які від нього не залежали.

Такі пояснення в суді ОСОБА_1 про обставини, якими він обґрунтовує відсутність своєї вини в несвоєчасному повідомленні Національного агентства, не спростовані в суді прокурором відповідними доказами, передбаченими ст.251 КУпАП.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1, неправильно зазначена дата виявлення адміністративного правопорушення, яку необхідно пов»язувати з днем оприлюднення ним вказаних даних 10.01.2018 року, і з цього часу уповноважений орган мав необхідну інформацію про несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані та міг дізнатися про зазначене правопорушення. Таким чином, вважає, що сплив строк, в який може бути накладено адміністративне стягнення протягом трьох місяців з дня виявлення у відповідності до ч.3 ст. 38 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що 16.02.2018 вих. № 1155/39/125/02-18 на адресу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України був направлений запит від Департаменту захисту економіки, в якому т.в.о. начальника, реалізовуючи свої повноваження спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції, просив з метою перевірки відомостей щодо можливого порушення антикорупційного законодавства надати завірені копії документів, які стали підставою для призначення його на посаду ( а.с.11). Тобто ще з лютого 2018 року уповноважений орган знав про обставини подання останнім інформації про зміни у майновому стані, тому вважає, що зазначена в протоколі дата виявлення адміністративного правопорушення 25.04.2018 року є неправильною.

При цьому слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку не є триваючим, при цьому подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає твердження прокурора про те, що фактичним моментом виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_1, слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу, а саме 25.04.2018 р. такими, що не відповідають вимогам закону.

Суд звертає увагу на те, що ігнорування судом доречних аргументів особи яка притягається до відповідальності є грубим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навивши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»).

Судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, які заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами.

Крім того, при вирішенні питання щодо наявності складу адміністративного адміністративного правопорушення необхідно врахувати таке.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В обґрунтування наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 уповноважена особа додала матеріали, отримані за результатами перевірки у відношенні ОСОБА_1

Проте вказані додатки до протоколу, в тому числі з позначкою «Єдиний державний реєстр декларацій», подані в фотокопіях, відповідність фактичних даних в яких даним в джерелах, з яких вони отримані, не засвідчена належним чином уповноваженою особою. Додатки до протоколу не є оригіналами чи дублікатами, тобто не відповідають визначенню, передбаченому ст. 251 КУпАП, щодо документів як доказів і не можуть бути покладені в основу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією ОСОБА_14 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції ОСОБА_14 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вищевикладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1М суб'єктивної та об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи не надано належних фактичних даних, отриманих у відповідності до закону, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6КУпАП, не спростовані доводи ОСОБА_1про відсутність в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначені обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись Коституцією України, ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Апеляційного суду м. Києва через Солом"янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя :