Справа № 202/730/18
Провадження № 3/202/553/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шофаренко Ю.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнутого за ч.1 ст. 130 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2018 року о 17 год. 08 хв. в м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе, 168, водій ОСОБА_1, керував вантажним автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер ARHK0044, результат тесту 1,55% проміле.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

ОСОБА_1у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП розглядає адміністративний матеріал за його відсутністю.

19 лютого 2018 року та 27 лютого 2018 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про передачу матеріалів адміністративної справи № 202/730/18 в районний суд за місцем його мешкання, а саме: до Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Однак, згідно зі ст. 276 КУпАП для цієї категорії справ (за ч.1 ст. 130 КУпАП) передбачається альтернативна підсудність: за місцем вчинення, за місцем обліку транспортного засобу чи за місцем проживання особи, яка притягається до відповідальності. Жодних пріоритетів підсудності ст. 276 КУпАП не встановлює. При цьому право визначення суду, у якому розглядатиметься справа, згідно ст. 257 КУпАП надано органу (посадовій особі), уповноваженому складати протокол, на що вказує і Пленум Верховного Суду України у постанові «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11.06.2004 року за № 11.

Крім того законодавство не передбачає можливість фактичних процесуальних відносин (застосування процесуальних аналогій). За ст.ст. 283, 284 КУпАП суддя виносить постанову у справі тільки після її розгляду чи про накладення адміністративного стягнення, чи про застосування заходів впливу, передбачених ст. 241 КУпАП, чи про закриття справи.

З огляду на вказане, оскільки орган, уповноважений законом на складання адміністративного протоколу передав матеріали до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, тому таке рішення не суперечить вимогам ст. 276 КУпАП, та справа повинна бути розглянута компетентним судом.

Після цього, 13.03.2018 року та 20.03.2018 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про перенесення розгляду справи на 10.04.2018 року або 11.04.2018 року, з посиланням, на те, що він начебто захворів, але документів, які б це підтверджували не було надано.

13.03.2018 року від адвоката ОСОБА_2, яка є адвокатом гр. ОСОБА_1, на адресу суду надійшла заява про перенесення розгляду справи на 10.04.2018 року або 11.04.2018 року, у звязку із прийняттям участі при розгляді цивільної справи, яка призначена 13.03.2018 року. У звязку з чим, розгляд справи було відкладено на 21.03.2018 року, але ні ОСОБА_1, ні його адвокат ОСОБА_2 так і не зявились до суду і не повідомили про причини своєї неявки.

20.03.2018 року від ОСОБА_2, яка є адвокатом гр. ОСОБА_1, надійшла заява про перенесення розгляду справи на 10.04.2018 року або 11.04.2018 року, у звязку із прийняттям участі при розгляді цивільної справи, яка призначена 21.03.2018 року, підтверджуючи це судовою повісткою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.03.2018 року, що викликає у суду сумніви, щодо достовірності даної судової повістки.

Дані заяви та клопотання суд розцінює, як спосіб уникнення від притягнення до відповідальності, шляхом затягування розгляду справи, задля настання моменту коли закінчиться строк, для накладення адміністративного стягнення, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 221088 від 04.02.2018 року, чеком Драгеру, актом огляду, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинив зазначене правопорушення за вищевикладених обставин.

Суд, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки, відповідно до п. 2.9а ПДР України, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Однак ОСОБА_1не виконав вимог п. 2.9аПДР України, що підтверджується чеком Драгеру, тест № 616 від 04.02.2018 року, результат 1.55% проміле та актом огляду на стан алкогольного спяніння з використання спеціальних технічних засобів.

Враховуючи вище проведений аналіз доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 130, 283-284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора та може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: Ю.Ф. Шофаренко