Справа № 466/4090/18 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/18/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року суддя Львівського апеляційного суду Партика І. В., з участю захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2018 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресами: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352, 4 гривень.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 22.05.2018 року о 17:45 год. у м. Львові по вул. Орлика, 2, керував транспортним засобом марки «Toyota Corolla», р. н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Згідно з оглядом на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер, результат огляду - 2,04 проміле. Такими діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить її скасувати, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_2 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнає. Суд першої інстанції при накладенні стягнення у повній мірі не врахував характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують відповідальність. Зазначає, що ОСОБА_2 щиро розкаюється у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину, дружину, його робота пов'язана із керуванням транспортним засобом.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З огляду на те, що справа розглянута у відсутності ОСОБА_2 та його захисника, а також враховуючи, що у матеріалах справи відсутні дані про отримання ними копії оскаржуваної постанови, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений захисником з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, вважаю необґрунтованими доводи захисника щодо необхідності звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

ОСОБА_2 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 має на утриманні малолітню дитину, а його робота пов'язана із керуванням транспортного засобу.

Попри це, згідно з результатом тесту на стан алкогольного сп'яніння, який ОСОБА_2 проходив на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, у його організмі виявлено 2, 04 проміле алкоголю.

Враховуючи те, що вміст алкоголю у організмі ОСОБА_2 у 10 разів перевищує допустиму норму, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, характеризується підвищеною суспільною небезпечністю, вважаю, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

поновити захиснику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01.08.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.