АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суд в оскаржуваному рішенні, 17 вересня 2017 року о 04 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Мельникова, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2017 року та постановити апеляційним судом нове рішення, яким провадження в справі відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції неповністю з'ясував фактичні обставини справи, належним чином не дослідив наявні в матеріалах справи докази, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Також вказує, що в порушення вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а відтак не мав можливості дізнатися про дату судового засідання тарозглянув справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, чим порушив право на захист, позбавивши його можливості надати суду свої пояснення і подати докази.

Наголошує, що 17.09.2017 року о 04 год. 30 хв. він не керував транспортним засобом, про що повідомляв працівникам поліції, які підійшли до нього та незважаючи на його заперечення щодо законності вчинення ними своїх дій, висунули вимогу пред'явити посвідчення водія та документи на транспортний засіб.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б могли підтвердити відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому апелянт вважає, що складений відносно нього за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння є незаконним, оскільки він не перебував за кермом транспортного засобу та здійснював рух.

Звертає увагу, що жодні свідки (поняті) при складанні даного протоколу не надавали письмових пояснень, а ті свідки які дійсно перебували на місці даної події та пропонували співробітникам поліції надати пояснення в письмовому вигляді не були допущенні до відібрання у них таких пояснень.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, вислухавши його пояснення на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, а отже, не дотримався вимог закону в частині надання учасникам судового розгляду можливості надати свої пояснення та подати докази на підтвердження своєї невинуватості при розгляді справи в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах поданої апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зважаючи, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати свої пояснення в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приймає до уваги його пояснення, надані під час апеляційного розгляду справи, в яких останній зазначив, що вночі 17.09.2017 року до нього підійшли працівники поліції та запросили його до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві в якості понятого, на що він погодився і вони направились до районного управління поліції. Пробувши в приміщенні управління поліції приблизно три години, він приблизно о 03 год. 00 хв. вийшов на вулицю, після чого до нього підійшли невідомі чоловіки у чорному форменому одязі і, не представившись, не повідомивши мотивів своїх дій, почали звинувачувати його, що він перебуває в стані наркотичного сп'яніння та вимагати їхати до медичного закладу. Однак оскільки в цей час він не перебував за кермом автомобіля і не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, він відмовився проходити огляд на стан сп'яніння, у зв'язку з чим у нього виник конфлікт з працівниками поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначив, що не згоден з висновком інспектора щодо порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України.

За клопотанням захисника, під час апеляційного розгляду справи в якості свідка була допитана ОСОБА_2, яка пояснила, що вночі 17.09.2017 року вона проходила повз Шевченківське УП ГУНП в м. Києві, де побачила як раніше незнайомий їй хлопець сварився з двома працівниками поліції, але про що саме спілкувались останні вона не чула, при цьому не бачила щоб хлопець перебував за кермом автомобіля.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, висновок суду про його винуватість у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 17.09.2017 року серії БД №111546 (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; та письмовими поясненнями свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.с. 2), а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Крім цього, вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 51), що надійшов на запит суду з Управління патрульної поліції в місті Києві, які повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем і не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом.

Отже, наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, які об'єктивно узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справі доказами і спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а перебував неподалік Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, куди був запрошений в якості понятого, та з достатньою повнотою підтверджують факт існування події адміністративного правопорушення та порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а його твердження, що він не керував транспортним засобом не знайшли свого об'єктивного підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2, наданих нею під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді, оскільки вона не була безпосереднім свідком вказаних в протоколі подій, а зазначені нею обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Для перевірки твердження ОСОБА_3 про те, що вночі 17.09.2017 року він не керував автомобілем НОМЕР_2, суд апеляційної інстанції, за клопотанням останнього, відкладав розгляд справи для забезпечення явки зазначених у протоколі свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак останні на виклик апеляційного суду не з'явились, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги вважаю, що викладені в ній доводи про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, так як ОСОБА_1 не керував автомобілем і працівники поліції не зупиняли його під час керування транспортним засобом, внаслідок чого він не був зобов'язаний проходити огляд на стан сп'яніння, є безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи та перевіреними судом доказами, які об'єктивно узгоджуються між собою та з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України.

За наведеного, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/498/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.