ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1599/18 Головуючий в 1 інст. Варнавська Л.О.
Провадження №33/807/4/18 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Шеремета Р.Б., інспектора УПП Зінченко О.В., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника - адвоката Шеремета Р.Б. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, 24 березня 2018 року о 21 годині 47 хвилин ОСОБА_2 на вул. Українська, 41 в м. Запоріжжя, керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, підвищена жвавість та рухливість мови та ходи). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції захисник-адвокат Шеремет Р.Б. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що не згодний із зазначеною постановою, у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення судом норм матеріального і процесуального права. Підставами, відповідно до яких оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню, вказав наступне. На думку апелянта, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів. За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними. У матеріалах справи є направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, в якому зазначено, що працівником поліції водія було доставлено до закладу МОЗ, проте це не відповідає матеріалам справи. Водія не відстороняли від керування та не передавали керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Показання свідків є суперечливими, однак суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв'язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами. Також, суд не надав для ознайомлення матеріали справи та часу для підготовки до розгляду справи стороні захисту. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення інспектора УПП Зінченко О.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 081735 від 24 березня 2018 року (а.с. 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння від 24 березня 2018 року, в якому зафіксована відмова водія ОСОБА_2 від проходження огляду (а.с. 4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 6,7), які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння в медичному закладі, рапортом поліцейського р.3Б4 УПП в Запорізькій області ДПП Зінченко О.В. (а.с. 8) та відеозаписом з бодікамери поліцейського, який був відтворений і при апеляційному розгляді.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо незрозумілих формулювань в протоколі безпідставні, оскільки під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких порушень при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 081735 від 24 березня 2018 року відносно ОСОБА_2 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, під час складання протоколу ОСОБА_2 та його захисник зауважень до протоколу не заявляли, і ОСОБА_2 власноруч підписав вказаний протокол.

Твердження захисника про недостовірність відомостей, викладених в направленні водія ОСОБА_2 на огляд, а саме, зазначення про те, що останнього доставлено до медичного закладу, є безпідставними та суперечать самому направленню, в якому чітко зазначено поліцейським про те, що ОСОБА_2 від огляду відмовився.

Інспектор поліції Зінченко О.В. при апеляційному розгляді пояснила, що вказане направлення заповнено на бланку встановленого зразка і просто не викреслено графу про те, що особу доставлено до медичного закладу на огляд. В той же час нею у направленні власноруч зазначено, що огляд не проводився через відмову водія.

Також Зінченко О.В. пояснила, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 стало те, що останній їхав в темний час доби без ввімкненого світла фар. В ході бесіди з водієм ОСОБА_2 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння та запропоновано йому пройти огляд в медичному закладі. На зазначену пропозицію водій ОСОБА_2 агресивно відреагував та сказав, що буде чекати свого адвоката. При цьому, останній не хотів віддавати посвідчення водія інспекторам поліції. Свідки були присутніми під час відмови ОСОБА_2 від огляду. Провести огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці не було можливості за відсутності спеціальних тестів. Більш того, відповідною Інструкцією передбачено, що огляд водіїв на стан наркотичного сп'яніння має проводитись у медичному закладі.

З відеозапису з бодікамери поліцейського, відтвореному при апеляційному розгляді, вбачається, що працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, однак останній усіляко ухилявся від проходження такого огляду, тобто фактично відмовився його проходити.

З зазначеного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», який затверджений Постановою № 1103 Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року з внесеними змінами від 28 жовтня 2015 року зазначено, що в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пунктом 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року /далі - Інструкція/ передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов'язковим.

Тобто, огляд на стан наркотичного сп'яніння здійснюється лише у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров'я, тому доводи адвоката, що поліцейські повинні були забезпечити ОСОБА_2 можливість пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці, є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що суд не викликав у судове засідання свідків, є безпідставними, оскільки клопотання про такий виклик від сторони захисту не надходило. Більш того, норми КУпАП не передбачають обов'язкового допиту свідків безпосередньо в судовому засіданні судом першої чи апеляційної інстанції.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є належними, достовірними і допустимими доказами по справі, а їх присутність під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння підтверджується відеозаписом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав стороні захисту для ознайомлення матеріали справи та часу для підготовки до захисту, є надуманими, оскільки договір про надання правової допомоги № 12-17 між адвокатом Шереметом Р.Б. та ОСОБА_2 укладено 22 грудня 2017 року (а.с. 19), а тому захисник мав реальну можливість надати ОСОБА_2 юридичну допомогу щодо захисту його інтересів в суді.

Проте ані ОСОБА_2 ані його захисник у судове засідання не з'явились.

Клопотання захисника про відкладення розгляду справи, яке міститься в матеріалах справи та на яке посилається захисник в апеляційній скарзі, взагалі не вмотивовано та не вказано причини, за яких сторона захисту не може з'явитись у судове засідання.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Шеремета Р.Б., який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/1599/18