Справа №592/5117/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 33/788/384/18 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2018 року ОСОБА_3 був підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв'язку з тим, що він 07 травня 2018 року о 04 год. 15 хв. в районі вул. Леніна в с. В.Чернеччина, Сумського району, керував транспортним засобом - автомобілем «MERCEDES-BENZ», н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова), від проходження огляду на визначення стану сп'яніння, відповідно до встановленого порядку, на місці та в закладі охорони здоров'я відмовився у присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі на підставі ст.247 КУпАП.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує на те, що при винесенні оскаржуваної постанови судом не в повній мірі були з'ясовані всі обставини справи, порушені норми матеріального та процесуального права, не дотримані принципи законності та верховенства права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Так, ОСОБА_3 зазначає, що суд не в повному обсязі дослідив відеозапис події правопорушення, який поліцейський здійснював неналежним чином, вмикаючи та вимикаючи відеокамеру.

Крім того, ОСОБА_3 стверджує, що огляд на стан алкогольного сп'яніння поліцейськими проводився за відсутності свідків, яким лише було повідомлено про його відмову від проходження огляду, після того, як він попросив надати сертифікат відповідності приладу «Алкотестер Драгер». Зазначає він і про те, що у співробітників поліції були відсутні підстави проводити його огляд на стан алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_3 також скаржиться на те, що суд безпідставно відхилив його клопотання про допит свідків, які перебували разом з ним в автомобілі «MERCEDES-BENZ» у якості пасажирів, а також допустив неповноту та необ'єктивність судового розгляду, чим порушив його конституційне право на захист та справедливий суд у розумінні положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин ґрунтується виключно на протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №388868 від 07 травня 2018 року та письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 1-3).

Однак, зазначені докази не можуть бути визнані такими, що доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вбачається, що він притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, та встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України (у редакції постанови КМУ № 161 від 22 березня 2017 року), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Згідно з передбаченою законодавством України процедурою, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків (ч.2 ст.266 КУпАП). Результати огляду зазначаються у відповідному в акті. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я (ч.3 ст.266 КУпАП). Огляд осіб на стан сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і проводиться в присутності поліцейського (ч.4 ст.266 КУпАП).

Так, з пояснень ОСОБА_3, наданих в апеляційному суді встановлено, що від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння він не відмовлявся, однак з тих підстав, що в кабіні його автомобіля в момент зупинки транспортного засобу перебувало п'ять пасажирів, то від пропозиції проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння він дійсно відмовився, а пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Алкотестер Драгер» йому не пропонували, при цьому він прохав надати йому алкотестер для визначення стану сп'яніння, проте поліцейські запропонували проїхати до медичного закладу.

Зазначені пояснення ОСОБА_3 ставлять під сумнів зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього. Крім того, інспектор СРПП № 4 Бондаренко О.В. на виклик до суду апеляційної інстанції не з'явився і даних обставин не спростував.

У протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складеному відносно ОСОБА_3, у якості свідків зазначені дві особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які викликались до суду апеляційної інстанції для дачі пояснень у даному провадженні.

Так, в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 пояснив, що рано вранці 07 травня 2018 року, проїжджаючи на своєму транспортному засобі вулицею Леніна в с. В. Чернеччина Сумського району, він був зупинений поліцейськими для засвідчення факту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 у той момент поспішав у справах, то розписався в бланку пояснень, особисто водія не бачив, іншого свідка при цьому не було. Також у судовому засіданні свідок зазначив, що бачить ОСОБА_3 вперше і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння підтвердити не може. Інший свідок у судове засідання не з'явився.

Отже, суддею при винесенні постанови було поверхово та неповно досліджено матеріали справи, не враховано усіх обставин справи.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25 квітня 2013 року) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно з положеннями якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції», суд вважає, що безпосередні показання ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, а також неявка в суд апеляційної інстанції інспектора СРПП № 4 Бондаренка О.В. мають більше значення для встановлення факту винуватості (чи невинуватості) особи у вчиненні правопорушення, ніж письмові пояснення цих свідків, які були викладені власноруч службовою особою поліції.

Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та письмові покази свідків, як докази у справі необхідно вважати недостатніми для прийняття у даній справі законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_3 через відсутність взаємозв'язку цього процесуального документу, письмових пояснень свідків з іншими доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні та які були наведені вище, у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню, а справа закриттю у зв'язку з недоведеністю вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП скасувати у зв'язку з недоведеністю вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіЛитовченко Н. О.

.