Провадження № 33/792/244/18
Справа № 686/7085/18 Головуючий в 1-й інстанції Данькова С. О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу з КозловаОлексія Івановича на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, механіка ТОВ «Акцент»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

За постановою суду ОСОБА_2 26.03.2018 року о 02 год. 55 хв. в м.Хмельницькому, по вул.Тернопільській, 34, керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці ока розширені, не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, порушення мови) та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову місцевого суду, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Посилається на:

- неконкретність обвинувачення, яке складається з двох частин, а саме те, що він керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. У протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб він мав його пройти. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння не відмовлявся, висловив свою незгоду з підозрою.

- порушення порядку огляду на стан спяніння, у звязку з чим протокол є недопустимим доказом, так як у ньому не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоровя;

- відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного спяніння;

- його не було відсторонено від керування транспортним засобом;

- судом першої інстанції не було допитано свідків, а тому їх покази не можна вважати доказами.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу, допитавши свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_2, доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суд прийшов до обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_2 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного спяніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №068984 від 26.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 26.03.2018 року о 02 год. 55 хв. в м.Хмельницькому, по вул.Тернопільській, 34, керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння: поведінка не відповідає обстановці, зіниці ока розширені не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

З пояснень свідків ОСОБА_3 (а.с.3) та ОСОБА_4 (а.с.,4) слідує, що вони були очевидцями того, як ОСОБА_2 відмовився у встановленому Законом порядку пройти перевірку для визначення стану спяніння, що засвідчили своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини підтверджується переглянутим, в тому числі і апеляційним судом, відеозаписом з нагрудного відео реєстратора працівника поліції та патрульного автомобіля, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_2 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Доводи апелянта про порушення порядку огляду на стан наркотичного спяніння, так як в протоколі не зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан спяніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоровя, є необґрунтованими та спростовується самим протоколом, в якому чітко вказано, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків.

Посилання ОСОБА_2 на неконкретність обвинувачення, яке складається з двох частин, а саме, що він керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан спяніння, та що у протоколі не сформульовано, який саме огляд, і у який спосіб, він мав пройти, що від проходження огляду на стан наркотичного спяніння він не відмовлявся, а висловив свою незгоду з підозрою, не заслуговують на увагу.

Приписами ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, а не за керування транспортним засобом з ознаками такого.

Оскільки, як слідує з протоколу, ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння, а тому поліцейські пропонували йому пройти саме огляд на стан наркотичного спяніння, у встановленому законом порядку, що підтверджується відеозаписом, який долучений до протоколу. Будь-які сумніви апелянта, з цього приводу, позбавлені підстав.

Твердження ОСОБА_2 про відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного спяніння, чим порушено порядок огляду на стан спяніння, є безпідставними, оскільки згідно з положеннями Інструкції від 11 листопада 2015 р. «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду. В додатку 1 до цієї Інструкції наведена форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного спяніння.

Від проведення огляду на стан наркотичного спяніння ОСОБА_2 відмовився, доставлення його до медичного закладу не проводилось, відповідно, направлення на такий огляд йому не видавалось, що, в процесі апеляційного розгляду, підтвердила свідок ОСОБА_5, яка складала щодо нього адміністративний протокол. Крім того, свідок вказала, що ОСОБА_2 був відсторонений від керування транспортним засобом і це підтверджується відповідними розписками, долученими до матеріалів справи(а.с.5,6), що спростовує його доводи в апеляційній скарзі про зворотнє.

Відповідно до п.7 розділу 3 зазначеної Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу є обовязкове, а саме тому, ОСОБА_2, поліцейські пропонували пройти огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, що відповідає вимогам цієї Інструкції, на що є посилання в апеляційній скарзі.

Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі підтверджуються відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не клопотав про їх виклик та допит в судовому засіданні, тому підстав для їх відхилення у суду не було.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_2, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_2 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

Згідно з оригінлоам:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_6