Провадження № 33/824/1297/18 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката Проніна Є.І. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2, 14.08.2016 року близько 13 годині 30 хвилин в м. Києві на Інтернаціональній площі, керуючи транспортним засобом «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_1, під час подання світлофором сигналу, що забороняє рух, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), чим порушив п.п. 8.10 ПДР «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 , якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по адміністративній справі відносно нього закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Пронін Є.І. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки судом було неправильно застосовано положення ст.. 247 КУпАП. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив та встановив обставини справи, зокрема, не надав належної оцінки клопотанню захисника від 11.10.2018 року про закриття провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Адвокат зазначає, що відповідно до узагальнюючого висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється. На думку апелянта, враховуючи дату вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, провадження по справі щодо нього підлягає закриттю без встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення та наявності вини особи у його вчиненні. Одночасно з апеляційною скаргою було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В заперечені на апеляційну скаргу представник потерпілого - адвокат ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без зміни, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Заслухавши думку адвоката ОСОБА_3, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити; водія ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2018 року, яке обґрунтовано тим, що судове засідання у вказаний день відбулося без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, а копія оскаржуваної постанови була вручена їм лише 26.10.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначених вимог чинного законодавства було дотримано.

Суддею належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; спливу встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з'ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції обґрунтовано встановлено вину ОСОБА_2 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Щодо посилання апелянта на узагальнюючий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», то слід зазначити, що вказаний висновок носить консультативний характер та не має загальнообов'язкого характеру щодо правозастосування.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною таобґрунтованою, відтак підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Проніну Є.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката ПронінаЄ.І. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по адміністративній справі відносно нього закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон