Справа № 214/6741/17
3/214/860/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., при секретарі судового засідання Бєлковій О.А., за участю: потерпілого ОСОБА_1, представника потерпілого адвоката ОСОБА_2, представника потерпілого ОСОБА_3 патрульної поліції ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли після до оформлення з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ОСОБА_3 патрульної поліції відносно:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в смт. Ківшарівка Купянського району Харківської області, працюючого інспектором роти №2 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі ДПП, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2017 року о 04.40 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки Toyota Prius, р/н 111139, власником якої є ОСОБА_3 патрульної поліції, по автодорозі по обїзній дорозі поблизу АЗС «ОККО» по вул. Дніпровське шосе 22 навпроти е/о №84/2 в напрямку Нікопольського шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним, в результаті чого створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, допустивши зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який рухався по смузі руху, на яку перестроювався ОСОБА_5 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, потерпілі відсутні. Своїми діями ОСОБА_5 порушив п.п.2.3 «б», 10.1, 10.3 ПДР України.

Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не скористались, виклавши свою позицію в письмовому вигляді у поданих по справі клопотаннях. Так, захисник ОСОБА_6 подала клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, без встановлення вини ОСОБА_5, посилаючись на Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому Адміністративному Суді України від 07.11.2017 року, оскільки, на її переконання, для закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП достатньо встановити вид правопорушення, наявність щодо нього спеціального законодавства, момент вчинення правопорушення та строк, що сплив. Встановлення наявності чи відсутності в діях особи вини в такому випадку не передбачено КУпАП. Крім того, 22.05.2018 року через канцелярію суду захисник подала клопотання про повернення матеріалів справи на дооформлення у звязку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 098276 від 11.11.2017 року не відповідає вимогам КУпАП та п.2.3 Порядку, затвердженому Наказом Уповноваженого з прав людини №3/02-15 від 16.02.2015 року, а саме в протоколі не вказано місце вчинення правопорушення. В ході повернення матеріалів на дооформлення вказаний недолік усунуто не було, що, на її думку, перешкоджає подальшому розгляду справи.

Представник потерпілого ОСОБА_3 патрульної поліції ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Винним у вчиненні ДТП вважав ОСОБА_5, вина якого, на його думку, доводиться обсягом наявних у справі доказів. Вважав безпідставними посилання захисника ОСОБА_5 на неможливість встановлення вини після закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, оскільки вони спростовуються практикою апеляційних судів в аналогічних справах (за переліком, наведеним в клопотанні). Додатково подав клопотання про призначення авто технічної експертизи, при вирішенні якого покладався на розсуд суду у випадку виникнення процесуальної потреби в цьому.

Потерпілий ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просили визнати винним у вчиненні ДТП ОСОБА_5, що зазначити в судовому рішенні за результатами розгляду справи. Проти закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не заперечували, однак акцентували увагу суду на необхідності встановлення вини в діях ОСОБА_5, що відповідатиме правовим висновкам Європейського суду з прав людини.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Оскільки ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 про розгляд справи, призначений на 15.06.2018 року були повідомлені, про що зазначено в поданому захисником клопотанні, однак не зявились, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, причини неявки суду не повідомили. З огляду на те, що неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника є неодноразовими, у тому числі з урахуванням тривалості перебування в провадженні суду справи, з метою уникнення зловживання ними процесуальними правами, з урахуванням позиції інших учасників справи, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності на підставі наявних доказів та їх позиції.

Підстав для задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 патрульної поліції про призначення авто технічної експертизи суд не вбачає з огляду на достатність обсягу наявних доказів для вирішення справи та необґрунтованість заявленого клопотання, неповноту наведених питань.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, представників потерпілих та потерпілого ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №098276 від 11.11.2017 року, на автодорозі по обїзній дорозі поблизу АЗС «ОККО» по вул. Дніпровське шосе 22 навпроти е/о №84/2 в напрямку Нікопольського шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області 11.11.2017 року о 04.40 год. відбулася ДТП за участю автомобіля марки Toyota Prius, р/н 111139, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1

Посилання захисника на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП в частині відсутності деталізації місця вчинення правопорушення, суд оцінює критично, оскільки в протоколі таке місце зазначено із деталізацією у привязці до місцевості на схемі місця ДТП та в рапорті інспектора ПП ОСОБА_7 від 07.03.2018 року. При цьому, протокол та схема підписані ОСОБА_5 без будь-яких зауважень чи заперечень стосовно правильності чи повноти заповнення та вказаних в них відомостей, а тому вони є належними і допустимими доказами.

Відповідно до схеми місця ДТП та пояснень обох учасників, транспортні засоби рухались в попутному напрямку руху, при цьому автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 в середній смузі руху без зміни напрямку руху, в той час як автомобіль марки Toyota Prius, р/н 111139, під керуванням ОСОБА_5 в крайній правій смузі руху з наміром перестроювання на смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1, який рухався позаду.

Враховуючи встановлені судом умови дорожньої обстановки до моменту ДТП, в якій вона відбулася, а також характер дій обох учасників пригоди, суд приходить до висновку, що під час виконання маневру перестроювання ОСОБА_5 повинен був виконувати вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 10.3 ПДР України.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктами 10.1, 10.3 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Так, виконуючи маневр перестроювання на смугу руху автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який рухався позаду в попутному напрямку з автомобілем марки Toyota Prius, р/н 111139, під керуванням ОСОБА_5, останній, в порушення п.10.3 ПДР України не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, не надав дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого створив аварійну ситуацію.

Встановлений судом механізм ДТП відповідає дійсним обставинам, поясненнями учасникам пригоди, обсягові наявних доказів та узгоджується з характером отриманих механічними засобами механічних ушкоджень і слідовою інформацією на дорожньою покритті у вигляді осипу скла та пластику від автомобіля НОМЕР_1, на смузі зустрічного руху уздовж роздільної смуги руху, на яку транспортний засіб занесло після зіткнення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність допущення ОСОБА_5 порушень п.п.2.3 «б», 10.1, 10.3 ПДР України, які знаходяться в причинному звязку з наслідками, що настали, а відтак наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате в будь-якому разі підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Зі змісту норм ст.ст.38, 247 КУпАП слідує, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

При цьому, в аспекті аналізу положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП суд повинен встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи у його вчиненні не дивлячись на сплив строку, встановленого ст.38 КУпАП, яка виключає можливість накладення стягнення, а ніяк не звільнення від відповідальності. У звязку з чим поєднання закриття справи на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням та відповідатиме завданням, визначеним ст.1 КУпАП. За даних обставин суд критично оцінює доводи захисника в цій частині, як і посилання на Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому Адміністративному Суді України від 07.11.2017 року, який не має силу нормативного акту, не містить правових позицій, а відтак не є обовязковим для суду при ухваленні постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 закінчився визначений ч.2 ст.38 КУпАП 3-місячний строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, яке мало місце 11.11.2017 року, тому провадження у справі підлягає закриттю згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП із встановленням наявності в його діях вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 38, 124, 245, 247 ч.1 п.7, 268, 280, 283, 284 ч.1 п.3, 287-289 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілими протягом 10 днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Євтушенко О.І.