Справа № 163/287/18 Провадження №33/773/255/18 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.ст.471,472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 16 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого заступником директора ТОВ«Зелений-Слон-7», до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією 20 000 (двадцяти тисяч) грн., провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 472 МК України закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови ОСОБА_2 визнано винним за те, що він 27.01.2018 року, слідуючи з України в ОСОБА_3, через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС в якості водія автомобіля марки Toyota Highlander, реєстраційний номерний знак BI0808EE, порушив порядок проходження митного контролю у зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», передбачений постановою правління НБУ №148 від 27.05.2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», переміщуючи понад дозволену норму 10 000 Євро, готівкові кошти, а саме:20 000 грн.

Крім цього, ОСОБА_2, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка підлягала обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.ст.257, 366, 374 МК смугу руху «зелений коридор», як форму декларування, шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Рішенням суду першої інстанції провадження у справі за ст. 472 МК України щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На вищевказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій стверджує, що оскільки не був присутній при розгляді справи, а постанову суду отримав лише 05.04.2018р., тому пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду, який просить поновити.

Вважає, що рішення суду винесене без дослідження всіх матеріалів справи, в його діях відсутня вина, митних правил не порушував під час перетину кордону, а конфіскація грошових коштів в сумі 20 000 грн. - незаконна. Зазначає, що не порушував норми ст.257 МК України, наміру не декларувати перевищений ліміт коштів не мав. Одразу звернувся до працівників митниці з проханням надати можливість задекларувати грошові кошти, які перевищували встановлений ліміт на що працівники митниці відмовили. Вважає, що в усній формі здійснив декларування коштів.

Просить суд скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 16.03.2018 року, закрити провадження у справі, звільнивши від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд поновлює строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що ОСОБА_2 пропустив його з поважних причин.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при винесенні постанови вказані вимоги закону місцевим судом дотримані.

Твердження апелянта про те, що йому не було відомо якою саме лінією розмежування необхідно було здійснювати перетин кордону, оскільки такої інформації прикордонники йому не надали, суд вважає безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не дотримався порядку переміщення валюти через митний кордон України, чим порушив передбачений постановою Правління НБУ №148 від 27.05.2008 року порядок переміщення валюти понад дозволену норму 10 000 Євро, готівкові кошти, а саме: 20 000 грн., тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України повністю підтверджується дослідженими матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил № 0406/20500/18 від 27.01.2018р., контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обовязковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню, письмовими поясненнями від 27.01.2018р. відібраними в ОСОБА_2, службовою запискою від 27.01.2018р. головного державного інспектора УПМП та МВ Волинської митниці ДФС ОСОБА_4, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.4).

Доводи апелянта про можливість застосування щодо нього положень ст.22 КупАП та звільнення його від адміністративної відповідальності, у звязку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, суд не бере до уваги.

Суд першої інстанції вірно врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу винного, зокрема те, що ОСОБА_2 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, ступінь його вини у вчиненому, майновий стан, обставини, які б обтяжували його відповідальність відсутні в матеріалах справи, однак наведена апелянтом сукупність обставин, з урахуванням характеру вчиненого, не дають підстав для застосування положень ст.22 КУпАП та звільнення правопорушника від відповідальності за малозначністю скоєного.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував дані вимоги закону і обґрунтовано обрав ОСОБА_2 стягнення у межах санкції ст.471 МК України у виді штрафу з конфіскацією коштів, які обмежено до вивозу з України.

За таких обставин постанова суду є законною і обґрунтованою, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні, а тому, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 16 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя П.П. Борсук