ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/198/18 Справа № 206/3831/18 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського Апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року, а також клопотання останнього про поновлення строку на оскарження даного рішення, -

в с т а н о в и в:

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська 16 серпня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На твердження суду, правопорушення ОСОБА_1 скоєно при наступних обставинах.

Близько 15 год.04 хв. 01 липня 2018 року, знаходячись в м. Дніпрі по вул. Гайовій, біля буд. 3, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2101» з державним реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_1» в стані алкогольного сп'яніння встановленого за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Drager Alkotest 6820 ARNK-0560» з показником - 1,61 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «Правил дорожнього руху». Тобто, скоїв правопорушення, яке підпадає під ознаки, передбачені ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить його скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП у зв'язку, на його думку, з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної постанови. Вважає, що пропущено його з поважної причини. Посилається на те, що був позбавлений можливості своєчасно її оскаржити, оскільки у період з 24 по 31 серпня 2018 року проходив амбулаторне лікування у медичному закладі у зв'язку з гіпертонічною хворобою.

Вважає, що судове рішення є незаконним і необґрунтованим, постановленим з істотними порушеннями процесуальних норм. Висновки про доведеність вини такими, які суперечать фактичним обставинам справи.

Не заперечує про те, що в день події його було зупинено співпрацівниками поліції. Під час перевірки було встановлено, що знаходився в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом за допомогою технічного засобу «Drager Alkotest». Не заперечуючи доведеності своєї провини, просив суд першої інстанції не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Крім того, вважає, що про незаконність судового рішення свідчить порушення інспектором поліції порядку встановлення стану сп'яніння. Так, останнім після складання акту, один його примірник не було йому вручено, що позбавило права з'ясувати правомірність дій працівника поліції.

В цьому ж акті відсутній запис щодо його позиції про законність заходів застосованих поліцейським.

Посилається на наказ МВС України від 01 березня 2010 року за № 33 і перелік до нього, про відсутність в ньому технічного засобу «Drager Alkotest 6820 ARNK-0560», який було застосовано в день події щодо нього при встановленні стану сп'яніння.

Вважає, що сукупність вказаних порушень позбавляла суд першої інстанції дійти до висновку про доведеність його вини.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, дослідивши окремі документи, перевіривши доводи, на які посилається особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, може бути оскаржена протягом 10-днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга подана після цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, рішення по ній прийнято 16 серпня 2018 року. Строк на його оскарження спливає 26 серпня 2018 року.

Із дослідженої в засідання суду апеляційної інстанції довідки Дніпропетровського центру медично-санітарної допомоги № 10 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 24 по 31 серпня 2018 року проходив амбулаторне лікування з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба ст.2 гіпертонічний криз» (а.с. 41).

Вказані дані на переконання суду апеляційної інстанції об'єктивно підтверджують доводи останнього про те, що хвороба стала перешкодою для своєчасного оскарження ОСОБА_1 постанови Самарського районного суду від 16 серпня 2018 року.

За сукупністю таких даних суд вважає за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження даного рішення.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Посилання в скарзі на неповноту і необ'єктивність розгляду в суді першої інстанції на невідповідність висновків суду про його винуватість у вчиненні ним протиправних дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що розгляд даної справи в суді першої інстанції проведено з дотриманням норм процесуального закону, а висновки суду про винність останнього у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 суд послався на дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що останній в стані алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом, про встановлення даного стану за допомогою технічного засобу - «Drager Alkotest» з показником результату його застосування - 1,61 промиле.

Звертається увага на те, що даний протокол складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, він містить посилання на час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, дані, щодо свідків, позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Про правильність і об'єктивність даних, які в ньому містяться свідчать власноручні підписи і записи самого порушника, свідків і посадової особи органу поліції, яка складала протокол (а.с. 1), тому підстав сумніватися в його легітимності у суду апеляційної інстанції не знаходиться.

При дослідженні пояснень свідків встановлено, що ті давали їх на місці події після роз'яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України в присутності посадових осіб поліції та самого порушника, тобто, в умовах, які виключали здійснення на них будь-якого тиску. За таких обставин суд апеляційної інстанції також не знаходить підстав сумніватися в їх об'єктивності.

Звертається увага на те, що вірність повідомлених свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 даних про обставини вчинення скоєного ОСОБА_1 порушення засвідчені їх власноручними записами та підписами без будь-яких зауважень.

Їх суть зводиться до того, що в день події, а саме, 01 липня 2018 року в їх присутності водій ОСОБА_1 погодився на застосування технічного засобу, в результаті було встановлено, що той знаходиться в стані алкогольного сп'яніння з показником 1,61 промиле. Крім того, про стан сп'яніння останнього свідчили зовнішні ознаки, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова (а.с. 5,6).

Аналіз цих пояснень свідчить, що вони відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця скоєння ОСОБА_1 правопорушення, про виявлення стану сп'яніння за допомогою застосування спеціального технічного засобу, наслідків таких дій та інші фактичні обставини правопорушення, які складають елементи протиправного діяння, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині постанови.

Крім того, узгоджені з викривальними поясненнями вказаних свідків дані містяться:

-в розписці ОСОБА_4 про зобов'язання останнього доставити транспортний засіб ОСОБА_1 за відповідною адресою і не передавати керування останньому у зв'язку зі станом алкогольного сп'яніння (а.с. 7);

-в рапорті інспектора поліції ОСОБА_5 про встановлення під час патрулювання у водія ОСОБА_1, який керував транспортним засобом ознак алкогольного сп'яніння, і про те, що дані підозри знайшли своє підтвердження під час застосування спеціального технічного засобу з показником 1,61 промиле (а.с. 4);

-в акті огляду на стан сп'яніння і письмовому показчику алкотестеру «Драгер» складеного в присутності свідків і самого ОСОБА_1 про стан сп'яніння з результатом 1,61 промиле (а.с. 2, 3);

-в даних відеозапису з місця події про те, що після застосування технічного засобу було встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння.

Наведеними в постанові даними спростовані твердження апелянта про відсутність в справі доказів його винуватості та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Не залишена без уваги та перевірена судом апеляційної інстанцій версія апелянта про порушення інспектором поліції порядку застосування технічного засобу при встановленні стану його сп'яніння.

Посилання останнього на наказ МВС України від 01 березня 2010 року за № 33 і перелік до нього, про відсутність в ньому технічного засобу «Drager Alkotest 6820 ARNK-0560», який дозволено застосовувати, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, які спростовуються вимогами п. 6 розд. 1, п. 1 розд. ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння про перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 про те, що огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 5 розд. ІІ вказаної «Інструкції …», перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Із суті вказаних нормативних актів вбачається, що працівник поліції на місці події не повинен був керуватись наказом МВС України від 01 березня 2010 року за № 33, оскільки він втратив чинність після набуття 09 листопада 2015 року сили «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння про перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Тому ставити під сумнів законність використання технічного засобу «Drager Alkotest 6820 ARNK-0560», є безпідставним.

Згідно з матеріалами справи і позиції ОСОБА_6 в суді першої і апеляційної інстанцій, останній не вимагав у інспектора поліції надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що крім того, свідчить про те, що той не ставив під сумнів об'єктивність показника технічного засобу на місці події.

Апелянт ОСОБА_1 в скарзі посилається на порушення інспектором поліції його права на отримання примірника акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та права з'ясувати правомірність дій працівника поліції і надати свої пояснення щодо даних заходів.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зміг пояснити, яке саме його право було порушено поліцейським, коли не було вручено другий примірник акту. Зазначив, що дійсно випив 0,5 л. горілки, за кермом автомобіля не був.

В судовому засіданні апеляційної інстанції допитано свідка ОСОБА_7, який пояснив, що з ОСОБА_1 знайомий давно, є його сусідом, та в той день він був на місці зупинки транспортного засобу, та вважає, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та був тверезим.

Але ці свідчення ОСОБА_7. вважаю такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки його присутність не зафіскована на відеорєєстраторі, пояснення свідка є суперечливими в деталях. Так, ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_1 був тверезий, в той час як сам ОСОБА_1 пояснив в апеляційному суді, що дійсно перебував в нетверезому стані.

Таким чином, суд першої інстанції, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 130 ч. 1 КупАП, та правильно наклав адміністративне стягнення, яке за своїм видом та розміром є справедливим.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, - не вбачається, а постанова суду є законною.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року щодо останнього, - залишити без змін.

Постанова є остаточною, та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Д. Коваленко