Провадження № 3/537/401/2018
Справа № 537/184/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2018 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2017 року о 06 год. 50 хв. у місті Кременчуці по вулиці Гагаріна, будинок 23, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Зазначеними діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав та пояснив, що він, працюючи у службі таксі, здійснював виїзд на виклик з вулиці Гагаріна до «Макдональдсу» та назад на вулицю Гагаріна. По дорозі до «Макдональдсу» його автомобіль зупинили працівники патрульної поліції, провели огляд, перевірили документи. На зворотній дорозі до вулиці Гагаріна його автомобіль знову був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили ОСОБА_3 про наявність у нього ознак наркотичного спяніння. Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що він згоден був пройти тест на виявлення стану наркотичного спяніння на місці, однак патрульні поліцейські повідомили про відсутність у них приладу Драгер, а тому необхідно проїхати в медичний заклад. Оскільки ОСОБА_2 поспішав, а також в його автомобілі були пасажири, він відмовився проїхати до медичного закладу для медичного огляду.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ОСОБА_4, в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а дії патрульних поліцейських щодо відмови провести такий огляд на місці є грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо проведення порядку огляду водія на стан спяніння. Також ОСОБА_4 вважає незаконними дії патрульних поліцейських щодо зупинки транспортного засобу з тих підстав, які були пояснені ними порушення частини 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки дане правопорушення не доведено, протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею не складався, а відтак всі докази, отримані в результаті незаконної зупинки, є недопустимими.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 було те, що останній не був пристебнутий паском безпеки. При спілкуванні з водієм у нього були виявлені ознаки наркотичного спяніння у вигляді блідості обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей розширені та не реагують на світло, у звязку із чим ОСОБА_2 було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, на що останній відмовився.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4, інспектора патрульної поліції ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що особу, яка керує транспортним засобом, може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у випадку, коли ця особа саме умисно вчиняє дії, які спрямовані на ухилення від проведення такого огляду, тобто свідомо та умисно вчиняє дії , які свідчать про її небажання проходити огляд для встановлення наявності стану спяніння.

Згідно змісту рапорту інспектора роти №3 батальйону УПП в місті Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5, 25 грудня 2017 року було виявлено автомобіль ЗАЗ-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2, водій якого порушив пункт 2.3 в Правил дорожнього руху України; під час спілкування з водієм ОСОБА_2 були помічені ознаки наркотичного спяніння.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння підтверджується його письмовими поясненнями на окремому аркуші від 25 грудня 2017 року.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_6, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у визначеному законом порядку.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_7, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду для визначення стану наркотичного спяніння у Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері.

Зі змісту дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського від 25 грудня 2017 року вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 працівниками патрульної поліції було дотримано процедуру його складання, ОСОБА_2 працівниками патрульної поліції в присутності двох свідків було запропоновано пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного спяніння у приміщенні Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру, на що він відмовив.

Доводи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 в тій частині, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказу МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Отже, виходячи із положень зазначеної вище Інструкції, огляд на визначення стану наркотичного спяніння можливий лише у приміщенні закладу охорони здоровя.

Вирішуючи питання щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд не бере до уваги доводи представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, стосовно того, що покази патрульного поліцейського та зміст рапорту від 25 грудня 2017 року суперечать даним відеозапису в частині підстав зупинки автомобіля, оскільки дані твердження не спростовують самого факту відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду.

Окрім того, суд не приймає до уваги твердження представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, в тій частині, що на відеозаписі не вбачається присутність другого свідка під час відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, з наступних підстав.

По-перше, на вказаному відеозаписі патрульний поліцейський зазначає про наявність саме двох свідків, за участю яких проводиться відповідна дія. При цьому будь-яких заперечень в цій частині від ОСОБА_2 не надходило як під час складання протоколу, так і під час судового засідання.

По-друге, в матеріалах справи наявні письмові пояснення зазначених свідків, які суд приймає як доказ на підтвердження зазначеного в проколі серії БР №170308 факту відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння.

За викладених обставин, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БР №170308 від 25 грудня 2017 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного спяніння; письмові пояснення на окремому аркуші ОСОБА_2, а також пояснення, наявні у протоколі про адміністративне правопорушенн, та надані ним в судовому засіданні, згідно яких останній підтвердив свою відмову пройти медичне обстеження; відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського від 25 грудня 2017 року, суддя приходить до висновку, що в судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшов своє підтвердження.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При визначенні міри покарання суддею обставин, що помякшують або обтяжують адміністративну відповідальність, не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на правопорушника стягнення в межах санкції, передбаченої статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Cтаттею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено справляння судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, у звязку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 36, 130, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через місцевий суд, який виніс постанову протягом десяти днів з дня її винесення. Особи, що не були присутні в судовому засіданні під час оголошення постанови, можуть оскаржити її протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: ОСОБА_1