Справа № 587/2705/18
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2018 року суддя Сумського районного суду Сумської області Степаненко О.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Сумського РВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонер,

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 05 листопада 2018 року о 10 год. 30 хвилин ОСОБА_1 в с. Вири Білопільського району по вул. Центральній передав керування трактором ЮМЗ-6, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння ОСОБА_2, який також перебував з ознаками алкогольного сп»яніння, що виражалося в нечіткій ході, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова млява, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Диспозицією статті 130 КпАП України передбачено, що відповідальність за ст. 130 КпАП України настає за 1)керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дана справа підлягає закриттю з наступних підстав.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував, пояснивши, що в той день, він дійсно перебував у стані алкогольного сп»яніння, попрохав свого нерідного сина ОСОБА_3, щоб той довіз його до дому, передавши керування трактором сину, що той перебуває в стані алкогольного сп»яніння йому було не відомо, він йому про свій стан не повідомляв, а сам він знати про це не міг, разом з ним не вживав алкоголю в той день.
Обєктивних доказів, які б свідчили б про те, що ОСОБА_1 дійсно знав про стан алкогольного сп»яніння ОСОБА_2, суду не надано.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобовязані зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст.283 КУпАП виносить постанову.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Як передбачено ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Досліджені судом докази не дають можливості зробити однозначний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 суду не надано.
За таких обставин дана справа підлягає закриттю у зв*язку з відсутністю в діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.
Керуючись ст.130 ч.1, ст.247 п. 1 , п.3 ч.1 ст.284 КпАП України,
П О С Т А Н О В И В :
Закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя