КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1051/2018 Постанова винесена суддею Винниченко Л.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника Мілетич О.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

с. Жовтневе Олевського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_3 01 червня 2018 року о 12 год. 01 хв., в м. Києві по вул. Шумського, 5, керуючи автомобілем «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1, та виїжджаючи на дорогу з дворової території, в порушення вимог п. 10.2 ПДР України, не надав дорогу автомобілю «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів та травмування пасажира автомобіля «Тойота» ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зі змінами ОСОБА_3 просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року та постановити нову, якою визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушуючи фактично питання про зміну судового рішення в частині стягнення, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції, безпідставно розглянувши справу у його відсутність, не дотримав вимог ст. 33 КУпАП, оскільки взагалі не врахував жодних обставин, які впливають на вид та розмір стягнення. Між тим, обставинами, які пом'якшують його відповідальність, є визнання ним провини та щире каяття у вчиненому, до того ж він використовує свій автомобіль для вирішення побутових сімейних проблем, а позбавлення права керування транспортним засобом призведе до негативних наслідків для членів його сім'ї.

Крім того, ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови, обґрунтувавши поважність причин його пропуску тим, що судовий розгляд відбувся за його відсутності, а копію постанови він отримав 10 жовтня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду Чамор С.А. пропустив з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Зокрема, з матеріалів провадження слідує, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_3, а копію постанови від 13 серпня 2018 року він отримав в суді першої інстанції лише 10 жовтня 2018 року, тобто реалізувати своє право на оскарження зміг лише після ознайомлення із судовим рішенням та 19 жовтня 2018 року подав апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника на підтримку апеляційного прохання про зміну стягнення на штраф, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково надані документи, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 зі змінами підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на прохання апелянта про зміну судового рішення та доводи в суді апеляційної інстанції, які він просив дослідити лише щодо обґрунтованості постанови в частині стягнення, судом апеляційної інстанції враховується наступне.

Висновок судді Дніпровського районного суду м. Києва в постанові від 13 серпня 2018 року про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 19 липня 2018 року та відповідно судовому рішенні, ґрунтується на доказах у справі. Зокрема, підтверджується даними: протоколу, рапорту інспектора роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м. Києві Кролька С.В. від 01 червня 2018 року, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 червня 2018 року з додатком - схемою пригоди, пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Цей висновок не оспорюється ОСОБА_3 і в суді апеляційної інстанції, а тому в даному випадку не є предметом перевірки апеляційного суду, виходячи з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП.

Що стосується виду та розміру стягнення за вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення, то доводи апелянта щодо необґрунтованості висновку судді місцевого суду в цій частині заслуговують на увагу.

Як убачається зі змісту постанови, при обранні виду стягнення суддя місцевого суду врахував характер та суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, наявні в справі дані про особу ОСОБА_3, а також те, що він не з'явився на виклик суду для надання пояснень по суті правопорушення, що взагалі не може впливати на будь-які висновки суду, оскільки в даному випадку є правом особи, а не обов'язком. При цьому суддя залишив поза уваги вимоги ст. 30 КУпАП, відповідно до яких позбавлення спеціального права, наданому даному громадянинові, в тому числі права керувати транспортними засобами, застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Між тим, з матеріалів справи та долучених до апеляційної скарги документів вбачається, що ОСОБА_3 свою провину у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП визнав повністю та у вчиненому розкаявся, порушення ОСОБА_3 вимог п. 10.2 ПДР України не є в даному випадку грубим та не потягло за собою тяжких, в розумінні адміністративної відповідальності, наслідків і значних матеріальних збитків, ОСОБА_3 займається суспільно-корисною працею, має сім'ю та неповнолітню дитину на утриманні, постійно використовує власний транспортний засіб для потреб родини, що нічим не спростовано. В матеріалах справи відсутні дані про систематичне порушення ОСОБА_3 порядку користування правом керування транспортними засобами, а також відомості про обставини, які б обтяжували його відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, вважаю можливим змінити ОСОБА_3 адміністративне стягнення за вчинене ним правопорушення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки прихожу до висновку, що саме таке стягнення буде відповідати його меті, визначеній у ст. 23 КУпАП.

Таким чином, апеляційне прохання ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 в частині накладення на ОСОБА_3 стягнення - зміні шляхом пом'якшення виду стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 в частині накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити, пом'якшити вид стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко