ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ по адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Ковалюмнус Е.Л., за участю секретаря Рябцевої Ю.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, працює машиністом

КП «Вода Донбасу», проживає: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

29 вересня 2018 року о 21-10 год. на 709 км. автошляху Київ-Харків-Довжанський водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Доставлений до міського наркологічного диспансеру м. Слов'янськ (висновок № 518), від керування усунений. Порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР, скоїв правопорушення, передбачене ч 1 ст. 130 КУпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі у зв'язку відсутністю складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу суду, що судом першої інстанції не було з'ясовано фактичні обставини справи, а тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Також пояснив, що при зупинці співробітниками поліції протокол про адміністративне правопорушення не складався, також при його складанні через декілька днів свідків не було. Його не було ознайомлено з висновками медичного огляду, який проводився відносно нього. Звертає увагу суду, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст. 251 КУпАП.

На засідання апеляційної інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з'явився, але повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, про що написав на адресу суду відповідну заяву.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 за таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 24 постанови пленуму ВСУ № 14 від 23.13.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не виконані в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_2 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка поліцейського СРПП Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області ст. сержанта поліції ОСОБА_3, а також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2018 року.

З оскаржуваної постанови судді не вбачається, що суддя дійсно досліджував наявні в матеріалах справи докази і чи дав їм належну правову оцінку.

Під час апеляційного провадження встановлено грубе порушення відповідними посадовими особами поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, п. п. 1-7 розділу 2 Інструкції, п. п. 3-4 Порядку огляд водія на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

З пояснень ОСОБА_2 і працівника поліції ОСОБА_3 випливає, що протокол складався за відсутністю свідків, що є грубим порушенням як приписів ст. 266 КУпАП, так й п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Виходячи з загального змісту наведених вище нормативних актів встановлено, що протоколу у справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП має певні відмінності, крім обставин, зазначених в ст. 256 КУпАП повинне складатися з обов'язковою участю двох свідків, які не можуть бути поліцейськими або особами щодо неупередженості яких виникають сумніви.

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

До ознак наркотичного сп'яніння відноситься: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).

Між тим, в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.10.2018 року, складеного щодо ОСОБА_2, вбачається, що працівниками поліції в порушення зазначеної Інструкції не зазначено жодної ознаки сп'яніння, наявної у ОСОБА_2

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції на вказані суперечності уваги не звернув, увагу на порушення особами, що складали протокол вимог зазначеної Інструкції, оскільки в ньому не зазначені ознаки сп'яніння. Крім того, не надано оцінці тому факту, що медичний огляд ОСОБА_2 проводився 29.09.2018 року, а протокол про адміністративне правопорушення було складно 06.10.2018 року, тому на теперішній час неможливо перевірити чи вручалась ОСОБА_2 копія висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції.

Перелічені обставини в сукупності вказують на наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевірити та спростувати твердження апелянта, суд апеляційної інстанції не має можливості, оскільки відеозапис події не здійснювався.

Таким чином, встановити дійсні обставини події неможливо, так само, як і спростувати доводи апелянта, оскільки ставиться під сумнів перебіг подій під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи не перевірені доводи ОСОБА_2 щодо обставин, на які він звертав увагу суду, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ, висловленою у рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших чисельних рішеннях, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою кримінального провадження, а протокол про адміністративне правопорушення фактично за своєю суттю відповідає обвинуваченню у кримінальному провадженні.

За змістом п. п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. Це дає підстави стверджувати те, що поліцейські повинні були детально проінформувати ОСОБА_2 щодо характеру, причин і обставин передбачуваного правопорушення та наслідків у випадку його вчинення.

Не вчинивши до складання протоколу про адміністративне правопорушення цих дій поліцейські допустили порушення прав ОСОБА_2, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, у зв'язку із чим їх подальші дії, пов'язані із фіксацією правопорушення не можливо визнати законними. Наведене у своїй сукупності вказує на те, що зібраними у справі доказами вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена.

Враховуючи, що суд 1 інстанції визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП на припущеннях, а інших доказів, які б достовірно і беззаперечно підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суду не надано, суд апеляційної інстанції, виходячи з принципів зазначених у ст.62 Конституції України, що будь яке обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також у зв'язку з грубим порушенням працівниками поліції законодавчих положень щодо огляду осіб, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, зробити висновок про наявність у ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не видається можливим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та наявні підстави для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення про закриття провадження в справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його вина не доведена.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді щодо ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.247, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200, 00 (десяти тисяч двохсот) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік - скасувати.

Адміністративне провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя

Донецького апеляційного суду Е.Л. Ковалюмнус