Справа № 520/6642/18
Провадження № 3/520/4011/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Чаплицький В.В., при секретарі Шугалевич І.В., за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, що надійшли з УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією не притягувався, не судимого, працюючого начальником бази відпочинку «Авіаремонтник», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5/а, буд. 34, за ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді начальника бази відпочинку «Авіаремонтник» Державного підприємства «Одеського авіаційного заводу», будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», допустив порушення вимог фінансового контролю, а саме: ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось в несвоєчасному поданні до 1 травня 2017 року декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства за формою, що визначається Національним агентством.

Прокурор в судовому засіданні підтримала складений відносно ОСОБА_2 протокол та просила визнати винним останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину не заперечував, зазначивши лише, що ключ для подання декларації намагався виготовити декілька разів.

Таким чином, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного.

З розділу 1 «Загальні положення» статуту ДП «Одеського авіаційного заводу» встановлено, що вказане підприємство є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, те передане в управління Державного концерну «Укроборонпром».

У своїй діяльності Підприємство керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Концерну, нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, а також цим статутом.

Згідно розяснення Національного агентства з питань запобігання корупції, щодо визначення субєктів декларування, передбачених підпунктом «и» пункту 1 та пунктами 2, 3 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (щодо посадових осіб юридичних осіб публічного права): відповідно до статті 1 Закону, субєктами декларування є, зокрема, особи, зазначені у підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, а саме посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої статті 3.

Відповідно до ст. 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з статтями 167 та 169 цього кодексу, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцево самоврядування, є юридичними особами публічного права. Посадові особи таких підприємств (інших юридичних осіб) є субєктами декларування, на яких поширюється дія розділу V («Фінансовий контроль») Закону з урахуванням особливостей, визначених частиною 5 статті 45 Закону.

Згідно з пунктом 3 «Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», у цілях визначення субєктів, на яких поширюється дія Закону, під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» (відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону) слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Відповідно до ч. 3 статті 65 Господарського кодексу України, керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управлінні підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Так, субєктами декларування у державному чи комунальному підприємстві є керівник цього підприємства, його головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), члени виконавчого та інших органів управління підприємства, передбачені його статутом. Перелік посадових осіб, визначений кодексом, не може бути змінений статутом чи рішенням підприємства.

Крім того, статутом підприємства його посадовими особами можуть бути додатково визнані й інші особи, які, відповідно, будуть виступати субєктами декларування відповідно до Закону.

Враховуючи вищевикладене, субєктами декларування у державному чи комунальному підприємстві є керівник цього підприємства, його головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), члени виконавчого та інших органів управління підприємства, інші посадові особи передбачені його статутом, а також працівники, які наділені повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3, щорічна декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком та така декларація охоплює звітний період, період з 01 січня до 31 грудня включно. У відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці зобовязані щорічно, до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Верховною Радою України 23.03.2017 року прийнято Закон України № 1975-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», який набрав чинності 30.03.2017 року. Відповідно до цього закону, строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», подають таку декларацію вперше, продовжено до 01.05.2017 року.

Згідно наказу Генерального директора Державного підприємства «Одеського авіаційного заводу» №43/1к/тр від 26.02.2016 року громадянина ОСОБА_2 було призначено на посаду начальника бази відпочинку «Авіаремонтник» Державного підприємства «Одеського авіаційного заводу» на підставі заяви ОСОБА_2 від 26.02.2016 року, тобто у відповідності до п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія цього Закону.

17.03.2017 року ОСОБА_2 був ознайомлений та попереджений під особистий підпис, про встановлені Законом України «Про запобігання корупцію» обмеженнями під час прийняття на посаду начальника бази відпочинку «Авіаремонтник» Державного підприємства «Одеського авіаційного заводу», а також з відповідальністю у разі порушення норм вказаного закону.

Разом з тим, ОСОБА_2 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік несвоєчасно, а саме: 27.09.2017 року о 15 годині 45 хвилин, чим порушив вимоги чинного законодавства.

В ході судового розгляду, поважних причин для несвоєчасного подання до НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено не було.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання до НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується: витягом з наказу №43/1к/тр від 26.02.2016 року, попередженням Закону України «Про запобігання корупції» від 17.03.2017 року, посадовою інструкцією начальника бази відпочинку «Авіаремонтник» ДП «Одеського авіаційного заводу», листом з ДП «Одеського авіаційного заводу» №1159/с від 16.03.2018 року, витягами з офіційного сайту НАЗК щодо подання декларації ОСОБА_2 27.09.2017 року декларації за 2016 рік, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та іншими зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення в сукупності, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винного, обставини які пом'якшують відповідальність, зокрема визнання ОСОБА_2 своєї вини, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, вважаю, що призначення найменшого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 172-6, 279, 280, 283, 284 КпАП України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чаплицький В. В.