Код суду 233 № 233/5161/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м.Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Стадченко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Жагань Польща, зі середньо - технічною освітою, який знаходиться на дійсній військовій службі на посаді стрільця-зенітника 23 РАБайр 3РАДн в/ч НОМЕР_1 , має військове звання старший солдат, розлученого, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №3 РД 12 від 14 вересня 2018 року старший солдат ОСОБА_1 13 вересня 2018 року перебував з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків на території тилового командного пункту військової частини НОМЕР_1 м. Костянтинівка, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні 15 листопада 2018 року факт адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з підвищенням артеріального тиску. 13 вересня 2018 року він вжив настоянку у зв`язку з тим, що у нього знову підвищився тиск. При перевірці, йому почали казати, що він в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього було червоне обличчя і чутий запах алкоголю з роту. Він почав пояснювати, чому він має такі ознаки, але його не хотіли чути, повезли до медичної частини у м.Торецьку, де надали прибор. Сертифікат на прибор йому не надавали, з результатами обстеження він не згоден, біологічні зразки у нього не відбирали, до лікарні не возили, свідків при проведенні обстеження не було.
Проте, в судове засідання, яке було призначене на 08 годину 00 хвилин 29 листопада 2018 року не з`явився, надав заяву про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення у його відсутність. Факти викладені в протоколі визнає та підтримує, вину у скоєному правопорушенні визнає в повному обсязі.
Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно диспозиції частини 1 ст. 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за такі протиправні дії: розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частина 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення дій передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Проте, ані з протоколу про адміністративне правопорушення, ані з доданих матеріалів не можливо дійти висновку, чи виконував ОСОБА_1 в момент виявлення його з ознаками алкогольного сп`яніння обов`язки військової служби, оскільки саме ці дії інкримінуються останньому в провину. На вказаний недолік було вказано в постанові судді Костянтинівського міськрайонного суду донецької області від 04 жовтня 2018 року, однак це питання так і залишилося не з`ясованим.
Крім того, оскільки на теперішній час відсутній спеціальний нормативний документ, який би встановлював порядок проведення медичного огляду військовослужбовців на стан сп`яніння, суддя вважає, що для визначення порядку проведення такого огляду слід керуватися ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
Так, відповідно до ч.ч. 2,3 ст. ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, пункт 9 Інструкції регламентує, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено часу виявлення ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, тож не можливо зробити висновок чи вчасно було проведено огляд останнього з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння о 22год. 10 хв. 13.09.2018 року.
Відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими проводиться в присутності двох свідків.
Проте, ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в акті огляду №28 від 13.09.2018 року про присутність свідків при проведенні огляду ОСОБА_1 не зазначено.
Також, згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Відповідно до висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 вересня 2018 року, ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, проведеного у військовій частині, а отже останній повинен був бути доставлений до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пунктом 22 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені в порушення вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
В частині 5 ст. 266 КУпАП також зазначено, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На підставі викладеного, аналізуючи вищенаведені вимоги ст.266 КУпАП і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 вересня 2018 року та доданий до протоколу Акт № 28від 13 вересня 2018 року складені з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення і Інструкції, а тому визнається суддею недопустимим доказом і на доведення вини ОСОБА_1 не приймається.
Окрім іншого, 16 листопада 2018 року за вих.№ 233/5161/18/46483/2018 на адресу військової части НОМЕР_1 судом було направлено листа про забезпечення явки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та лікаря ОСОБА_5 у судове засідання, яке відбудеться у приміщенні суду 29 листопада 2018 року о 08 годині 00 хвилин. Однак явку свідків в судове засіданні забезпечено не було, що позбавило суддю можливості здійснити перевірку достовірності письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 наданими в суді 15.11.2018 року.

У зв`язку з чим, суддя не бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з точки зору їх достатності і достовірності як доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, враховуючи при цьому позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia), згідно якого «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».
Окремо слід зазначити, що 26 листопада 2018 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд адміністративного матеріалу відносно нього, складеного за ч.3 ст.172-20 КУпАП у його відсутність, у зв`язку з віддаленим місцем служби на даний час, факти викладені в протоколі визнає та підтримує, вину визнає у скоєнні правопорушення визнає в повному обсязі. Проте, суддею заява ОСОБА_1 також не береться до уваги, оскільки викривальні свідчення особи можуть бути взяті до уваги судом виключно в сукупності з іншими належними достовірними і допустимими доказами. В даному випадку суддя вважає, що такі дії ОСОБА_1 носять вимушений, а не добровільний характер, оскільки останній, як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення так і в судовому засіданні від 15 листопада 2018 року вину свою не визнавав.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку, за наслідками розгляду матеріалу відносно ОСОБА_1 наявність такого сумніву дійсно має місце, а тому підстав для притягнення його до відповідальності, на думку судді, немає.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Таким чином, надаючи оцінку представленим суду доказів, а також враховуючи наявність факту порушення процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, та відсутність в матеріалах справи належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суддя вважає що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 172-20 КУпАП, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя: О.В. Стадченко