ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/606/18 Номер провадження 33/814/179/18Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу за апеляційною скаргою в.о. керівника Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки: ІНФОРМАЦІЯ_2., зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України.

закрите провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 172-6 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову судді скасувати, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а справу закрити у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги прокурора, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

Як зазначено у ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, суд закрив провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина до ОСОБА_3 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та таким чином не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ст.294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ст.250 КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст. 7, ст. 250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вирішення цього питання, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини (Рішення «Щокін проти України»), де зазначено, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З урахуванням викладеного вище, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах права.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду, а тому її слід повернути прокуророві.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу в.о. керівника Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 - повернути скаржнику як таку, що подана особою, яка не наділена правом на апеляційне оскарження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Корсун