Справа № 404/2058/18
Номер провадження 3/404/973/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Галаган Олексій Валерійович, розглянувши матеріали справи стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер відсутній, українця, громадянина України, працюючого слюсарем-сантехніком КП ЖЕО№4 КМР, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 23.03.2018 року о 20-00 год., ОСОБА_1 перебуваючи за адресою спільного місця мешкання: АДРЕСА_1 висловлювався в бік дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував з метою залякування, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та застосував фізичну силу, що завдала фізичного болю, але не спричинила тілесних ушкоджень, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину категорично заперечив, пояснив, що його 14-річний син систематично палить, в звязку з чим виникають розмови на підвищених тонах виховного характеру.

В день та час зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 застав свого сина, як він палив у вбиральні, тому його терпець, як батька, урвався і він пригрозив, що нагодує його цигарками. Проте, в цей час у розмову втрутилася дружина ОСОБА_1, вказавши йому, щоб той відчепився від сина. Тому, ОСОБА_1 відштовхнув дружину та можливо, в грубій формі наказав не втручатися, якщо вона сама не в змозі забезпечити виховання дитини. Дружина на його слова образилася та викликала працівників поліції. Наразі, він з дружиною погодив порядок виховання сина, вказав, що подібних сварок буде уникати. В результаті сварки його дружина не зазнала безпосередньо фізичного та психологічного насилля.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї. З наведеного убачається, що обєктивна сторона правопорушення передбачає наявність обовязкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілого.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», насильство у сім'ї це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сім'ї - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Розгляд справи проводиться за принципом диспозитивності. Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 23.03.2018 року о 20-00 год., ОСОБА_1 перебуваючи за адресою спільного місця мешкання: АДРЕСА_1 висловлювався в бік дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував з метою залякування, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та застосував фізичну силу, що завдала фізичного болю, але не спричинила тілесних ушкоджень.

Проте, ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що сварка була обоюдна, кожен з учасників конфлікту використовув нецензурну лайку, з матеріалів справи та пояснень самої ОСОБА_2 вбачається, що вона психологічного та фізичного насилля не зазнала. Так, пояснення ОСОБА_1 збігаються з його поясненнями, які містяться в матеріалах справи. Єдине, що він уточнив в судовому засіданні, що в письмових поясненнях не розкрита сутність за яких він та дружина розпочали сварку. З невідомих причин зазначено про однобічність виниклої сварки, в той час, як в ній приймали участь двоє та сама дружина розпочала її, втрутившись у виховний процес відносно їх спільного сина.

За таких підстав, надані на розгляд матеріали, у розумінні до вимог п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров'ю.

Таким чином, матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст.173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 173-2, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3