ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5976/18 Суддя 1 інстанції: Токарєва Н.М.
Провадження: 33/818/233/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

28 листопада 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюХарківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 14.08.18р. приблизно о 00-25 год. у м. Південне по вул. Визволення біля будинку № 39 Харківського району Харківської області керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп»яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від продування алкотестера та проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуХарківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року та закрити провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв»язку з відсутністю складу правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що апелянту не зрозуміло, яким чином співробітникам поліції протягом 5 хв. вдалося встановити стан його сп»яніння, запросити свідків, роз»яснити права, запропонувати водію пройти освідування (час вчинення правопорушення - 00 год. 25 хв.; час складення протоколу - 00 год. 30 хв.). Крім того, посилається на численні порушення, допущенні поліцейськими під час оформлення адміністративного матеріалу. Так, як зазначає ОСОБА_2, матеріали справи не містять жодних належних даних, що він був водієм у розуміння п. 10.1 ПДРУ, а відтак ОСОБА_2 не є суб»єктом вчинення адміністративного правопорущення. У протоколі відсутня інформація щодо того, який саме огляд мав пройти водій (відмова від продуття газоаналізатору «Драгер», як то вказано у протоколі, не є відмовою від огляду). При цьому, вказує, що у інспекторів поліції був відсутній газоаналізатор, який дозволено до застосування (відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу). Крім того, особу не було повідомлено про порядок його застосування та не була заповнена форма направлення на огляд з метою встановлення стану сп»яніння, як і взагалі не запропоновано медичний заклад для проходження такого огляду. Свідки, зазначені у протоколі, не є свідками керування ОСОБА_2 автомобілем та проходження огляду на стан сп»яніння. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення, складений неуповноваженою особою, не містить даних щодо роз»яснення затриманому прав, передбачених с. ст. 55, 56, 59 Конституції України. ТЗ також не вилучався. Посилаючись на положення вітчизняного та міжнародного законодавства, автор апеляційної скарги вказує на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів вини у інкримінованому йому правопорушенні.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с. 57) Крім того, в поданій апеляційній скарзі просив справу розглядати за його відсутності. (а.с. 52)

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 099963 від 14.08.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 2, 3), а також самого правопорушника.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що він не був водієм у розуміння п. 10.1 ПДРУ та розглядає їх як намагання особи уникнути адміністративної відповідальності. Крім того, вказана позиція з»явилась лише під час судового розгляду, на місці події факт керування ТЗ, як і вживання алкоголю, правопорушник не заперечував.

Посилання апеляційної скарги на те, що у складеному протоколі не вказано, від якого саме виду огляду відмовився ОСОБА_2 є неспроможними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, змістом самого протоколу, з якого вбачається що водій відмовився від обох запропонованих йому варіантів - як продуття приладу «Драгер», так і проходження огляду у медичному закладі. (а.с. 1)

Невилучення ТЗ після оформлення адміністративного матеріалу, як на те вказує ОСОБА_2, не свідчить про відсутність у діях останнього порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, клопотання ОСОБА_2 щодо виклику свідків та витребування документів вже були предметом розгляду місцевого суду. Так, судом першої інстанції було задоволено клопотання щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 20-22) в той же час, ані заявник, ані його представник до суду не з»явились.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіХарківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева