Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/146/18-п Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ч.1 ст. 130 КупАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА
23 червня 2018 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 10 травня 2018 рокуза ч.1 ст. 130 КупАП щодо
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, посвідчення водія АМВ 012213 видане 13.11.2008 року Коростенським МРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм МПП «Імпульс», раніше протягом року не піддавався адміністративному стягненню, -
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.
Згідно постанови суду, вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що він о 23 год. 40 хв. 11.03.2018 року, на 228 км + 950 м автодороги М-07 Київ-Ковель, керував автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв'язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи, а також винесена передчасно, в зв'язку з необ'єктивністю, та неповнотою провадження у справі, а також необ'єктивністю її розгляду. Вказує, що при розгляді даної адміністративної справи судом першої інстанції були проігноровані вимоги ст. 251 КУпАП, які виразились в тому, що в суді він взагалі ніяких пояснень не давав оскільки йому не було відомо про те, що 10.05.2018 року буде розглядатися дана адміністративна справа, оскільки він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, і як з'ясувалось повістки чомусь направлялись на вул.Пушкіна, 62 в м.Олевську. Зазначає, що він по об'єктивним причинам не дав суду пояснення про те, що коли його зупинили працівники поліції вони перевірили документи, після чого попросили підписати чистий бланк протоколу, пояснивши, що їм для «плану» не вистачає протоколів, і вони складуть його про те, що я порушив правила обгону. Ніхто йому не пропонував пройти тест на алкогольне сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» чи проїхати до медичного закладу для освідування на стан алкогольного сп'яніння. Крім того, не зрозуміло звідки взялись свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4., адже коли він спілкувався з працівниками поліції біля них та їх автомобіля, а також в їх автомобілі нікого не було, і цих осіб, до суду не викликали і в суді не опитували. Крім того протокол про адміністративне правопорушення заповнений трьома різними, за кольором - світло синій, синій, темно синій, ручками та різними почерками. Пояснення в протоколі він не писав, а пояснення, що написане в протоколі виконано не ним, він підписував лише чистий бланк протоколу. Копію протоколу йому ніхто не вручав, і за нього він не розписувався.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 додатково пояснив, що знав про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, він відмовився від проходження огляду на стан спяніння, оскільки був тверезий, щодо переглянутого в судовому засіданні відеозапису фіксування його правопорушення пояснив, що так все і відбувалося. В протоколі зазначено місце його реєстрації, яке вказано в посвідченні водія, про те, що він проживає фактично за іншою адресою, працівникам поліції не повідомляв. Просив апеляційну скаргу задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення ОСОБА_5, переглянувши відеозапис фіксування правопорушення, здійснений працівниками поліції, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення ст.268 КУпАП, то слід зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
При цьому згідно положень ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаних норм КУпАП судом на адресу, зазначену ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення, останній повідомлявся про час та місце розгляду протоколу щодо нього 03.04.2018 року, 16.04.2018 року, 19.04.2018 року, 05.10.2018 року. При цьому судові повістки на вказані дати поверталися до суду без вручення із зазначенням причини невручення « з інших причин, які не дали змоги виконати обовязки з пересинання поштового відпрвілення», а одна у звзку із закінченням встановленого строку зберігання.
При цьому з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №435863 від 11.03.2018 року вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зазначено Житомирська область, м. Олевськ, вул. Пушкіна, 62. ОСОБА_2 підписав вказаний протокол про адміністративне правопорушення, чим визнав правильною адресу свого місця проживання. Як пояснив ОСОБА_2 апеляційному суду, в протоколі зазначено місце його реєстрації, яке вказано в посвідченні водія, про те, що він проживає фактично за іншою адресою, працівникам поліції він не повідомляв.
Разом з тим зазначені обставини не можуть свідчити про порушення прав правопорушника ОСОБА_2 в частині розгляду справи відносно нього у його відсутності в контексті ст.268 КУпАП, оскільки при складанні протоколу ОСОБА_2 розяснювались його права та зазначалось, що розгляд адміністративної справи відбудеться 19.04.2018 року о 09 год. 00 хв. в Олевському районному суді Житомирської області.
Будучи однозначно обізнаним, що відносно нього складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого буде відбуватися у відповідному суді, правопорушник ОСОБА_2 не цікавився ходом та результатами розгляду справи щодо нього, не одержував судових повісток, відправлених рекомендованою поштою, які повернулася до суду з відміткою «інші причин, які не дали змоги виконати обовязки з пересинання поштового відпрвілення», а одна - з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що свідчить про зловживання ним наданими правами та нехтування обовязками.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належнимиїй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.
Не отримання судових повісток правопорушником ОСОБА_2 та не прибуття у судові засідання суду першої інстанції розцінюється апеляційним судом як спосіб затягнути розгляд справи зловживаючи своїми процесуальними правами з метою уникнути адміністративної відповідальності, оскільки строк накладення адміністративного стягнення у разі визнання ОСОБА_2 винним у інкримінованому йому правопорушенні спливав 11.06.2018 року. Про таку неналежну поведінку та мотиви неявки до суду додатково також свідчить та обставина, що вже через пять днів після ухвалення постанови суду щодо нього, а саме 15.05.2018 року, ОСОБА_2 особисто звернувся до суду із заявою про отримання копії постанови від 10.05.2018 року.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції було вжито усіх необхідних заходів для належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи відносно нього, для дотримання його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, якими останній не скористався із субєктивних причин.
Тому, постанова суду першої інстанції з наведених вище підстав скасована бути не може, тим більше що своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ОСОБА_2 у повному обсязі мав нагоду скористатися при зверненні до апеляційного суду зі скаргою на постанову суду першої інстанції, що ним і було зроблено. Апеляційна скарга прийнята до розгляду, ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні, надав пояснення, приймав участь у дослідженні доказів, мав можливість надати докази додаткові, які бажав надати в суді першої інстанції.
Що стосується висновків суду по суті правопорушення, то апеляційний суд також вважає за необхідне з ними погодитися, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, визнаючи останнього винним суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №435863 від 11.03.2018 року; акт огляду на стан алкогольного спяніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_2 о 23 год. 40 хв. 11.03.2018 року, на 228 км + 950 м автодороги М-07 Київ-Ковель, керував автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, наявного в матеріалах адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу чи пройти такий огляд в медичному закладі. Вказана обставина відповідає і згаданому вище протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП в частині відмови від проходження огляду на стан спяніння. При цьому, наведеним відеозаписом з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського спростовуються доводи правопорушника ОСОБА_2, що останньому не пропонувалось пройти освідування на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» чи пройти освідування в медичному закладі. Посилання ОСОБА_2 на порушення працівниками поліції порядку огляду на стан спяніння, в тому числі і щодо залучення свідків та відідбрання у них письмових пояснень, не спростовують не спростовують самого факту відмови від проходження такого огляду, який зафіксовано на нагрудну камеру патрульного поліцейського. Відеозапис з нагрудної камери патрульного поліційського є доказом у відповідності до ст.251 КУпАП. При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду правопорушник ОСОБА_2 після перегляду згаданого відеозапису пояснив апеляційному суду, що так все і відбувалося. Також підтвердив, що відмовлявся від проходження огляду.
Крім того апеляційний суд, звертає увагу, що згідно ч.1 ст.130 КУпАП передбачено серед інших складів адміністративних правопорушень правопорушення, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який повністю знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги правопорушника ОСОБА_2 Таким чином посилання особи на порушення працівниками поліції в даному випадку порядку проведення огляду на стан спяніння є безпідставним.
Крім того, правопорушник ОСОБА_2 не надав апеляційному суду будь-яких доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги з приводу того, що пояснення в адміністративному протоколі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП не писав, а підписував лише чистий бланк, і що йог копію йому не вручали.
Щодо призначеного ОСОБА_2 стягнення за вказане правлопрушення, то воно визначено судом першої інстанції у відповідності із санкцією ч.1 ст. 130 КупАП, яка є безальтернативною.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_2 та скасування оскаржуваної постанови суду.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 10 травня 2018 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік та стягнення судового зборна користь держави у розмірі 352,40 грн. - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: