Справа № 161/1533/18
Провадження № 3/161/550/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 20 березня 2018 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковальчук В.О., розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань названого суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вірмена, громадянина республіки Вірменія, приватного підприємця, проживаючого та зареєстрованим місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не підданого адміністративному стягненню,

на даний час за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Біля 00 годин 11 хвилин, 24 січня 2018 року по вул. Вячеслава Чорновола, навпроти будинку №17, що в м. Луцьку, водій ОСОБА_1,керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем марки Mercedes Benz E220, д.н.з. PGO30382, з явними ознаками алкогольного спяніння про що свідчив запах із порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова, всупереч вимог п. 2.5 «а» Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності двох свідків.

В судові засідання призначені на 09 лютого 2018 року,06 березня 2018 року, 20 березня 2018 року ОСОБА_1 не прибув, хоча повідомлявся про виклики до суду належним чином, шляхом направлення повідомлень-повісток за місцем проживання, однак причини неявки суд не повідомив.

Зокрема, на 09 лютого 2018 року ОСОБА_1 був повідомленим про розгляд справи шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, однак до суду не зявився, причини не явки не повідомив.

На 06 березня 2018 року ОСОБА_1 був повідомленим про розгляд справи шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, однак до суду не зявився. Попередньо, 06 березня 2018 року до канцелярії суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою.

На 20 березня 2018 року ОСОБА_1 був повідомленим про розгляд справи шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, однак до суду не зявився, підтверджуючих документів щодо причин його неявки у судове засідання, призначене на 06 березня 2018 року суду не представивив.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд, з врахуванням зазначених обставин, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу в судові засідання не зявляється, хоча має можливість зявитися до канцелярії суду та подати клопотання про відкладення розгляду справи, відсутністю інших доказів про поважність причин, вважає, що дії ОСОБА_1 свідчать про намагання затягнути розгляд справи до закінчення передбаченого законом строку накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.268 КУпАП суддя розглядає справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 ухиляється від явки в судові засідання тривалий час.

Згідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу серії БД №135651 від 24 січня 2018 року встановлено, що він складений поліцейським роти №1 батальйону УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_2 у присутності двох свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.1).

Відповідно до довідки встановлено, що ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (а.с.2).

Згідно акту огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що водій ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовився від огляду на стан спяніння (а.с.3).

Таким чином, на підставі обєктивно проведеного аналізу поданих особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, доказів, суд встановив, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан спяніння і його винуватість підтверджується, доданими до протоколу про адміністративні правопорушення додатками (а.с.1-5).

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

За вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130КУпАП,встановлено додаткове адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 відповідно до ст.33 КУпАП, враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене і оцінюючи докази, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шістсот мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами, що по переконанню суду, буде сприяти виправленню та попередженню скоєння ним в подальшому нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 352 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду Ковальчук В.О.