П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 327279 від 11.10.2018 року вбачається, що 11.10.2018 року, о 03.50 год., ОСОБА_1 був виявлений прикордонним нарядом «Перевірка документів» на виїзд з України в пункті пропуску «Тиса» при спробі незаконного перетинання державного кордону, тобто намагався незаконно перетнути державний кордон по невідповідному паспортному документі з України в Угорщину, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 12 Закону України «Про державний кордон України».

ОСОБА_1 у дане судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом надіслання судової повістки рекомендованим поштовим відправленням.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту вказаної статті та змісту ч. 4 ст. 55 Конституції України випливає, що воля держави, спрямована на припинення протиправних дій, виражена досить чітко, тому що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе тільки на підставах, установлених у законі. Якщо такі підстави відсутні або якщо вина особи у вчиненні діяння з цих підстав не доведена, особу не може бути піддано будь-якому заходу адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 248 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обовязковими елементами якого є: обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Диспозицією ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Обєктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Обєктивна сторона цього правопорушення виражається у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

Із субєктивної сторони незаконне перетинання державного кордону припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає зробити такі протиправні дії.

З наявного у матеріалах справи рапорту начальника 2 групи ІПК ВПС «Тиса» ОСОБА_2 від 11.10.2018 року вбачається, що в період з 20.00 год. 10.10.2018 року до 08.00 год. 11.10.2018 року він виконував наказ на охорону державного кордону України у прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» відділу прикордонної служби «Тиса» Чопського прикордонного загону. Близько 03 год. 50 хв. 11.10.2018 року від прикордонного наряду «Перевірка документів» у складі старшого прапорщика ОСОБА_3 надійшла доповідь, про те, що відносно громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, в ході здійснення прикордонного контролю було виявлено, що в ЗП громадянина ОСОБА_4 відсутня вїзна відмітка. В ході проведення співбесіди вищезазначений громадянин предявив паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії БВ № 000760, виданий 19.01.2015 року на імя ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 Після ідентифікації ОСОБА_1, як громадянина України, який надав на паспортний контроль для виїзду за кордон паспорт громадянина ОСОБА_4 FВ000760, виданий 04.01.2017-04.01.2024 року, було притягнуто особу до адміністративної відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 327279 від 11.10.2018 року не вбачається та не вказано жодної дії, вчиненої ОСОБА_1, що підпадає під ознаки обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а матеріали справи про адміністративне правопорушення, оформлені за результатами вчиненого правопорушення, не містять жодних доказів, що подані ним документи при спробі перетину державного кордону 11.10.2018 року о 03 год. 50 год. у пункті пропуску «Тиса» містять недостовірні відомості про особу ОСОБА_1 та є підробленими чи не дійсними, і такими, що не дають право перетнути кордон України.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 предявив на паспортний контроль паспорт громадянина ОСОБА_4 серії АА1036132, виданий 04.01.2017 року, і такі його дії кваліфіковано як спроба незаконного перетинання державного кордону.

Матеріалами справи також встановлено, що в ОСОБА_1 наявний паспорт громадянина України, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії FB000760, виданого 19.01.2015 року, та вищезазначений паспорт громадянина ОСОБА_4.

Суддя враховує, що матеріали даної справи не містять жодного доказу того, що паспорт громадянина ОСОБА_4, предявлений ОСОБА_1, є підроблений або містить недостовірні відомості, а тому, сам факт предявлення документу, який є дійсним, не може вважатися порушенням законодавства та не вважається порушенням правил та порядку перетинання державного кордону України.

Як розяснено у п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту. Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

При прийнятті рішення суддя також враховує принципи Європейської конвенції про громадянство від 06.11.1997 року, ратифікованої Україною із застереженням та заявою Законом № 163-V (163-16) від 20.09.2006 року, згідно з якою Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст. 17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, повязані із множинним громадянством: громадяни держави учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обовязок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, приходжу до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_5