ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/5250/15-п Суддя 1 інстанції: Бородіна Н.М.
Провадження: 33/818/294/18
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

03 грудня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюКиївського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 закрито у зв»язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить с касувати постановуКиївського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року частково, змінивши останню шляхом виключення інформації, яка підтверджує вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що про існування оскаржуваного рішення ОСОБА_2 дізнався лише після отримання його копії 05.11.18р. на порушення вимог ч. 5 ст. 272 КУпАП, копію постанови Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року належним чином (рекомендованим листом) апелянту направлено не було, оскільки в матеріалах справи відсутнє як зворотнє повідомлення про її вручення, так і невручений рекомендований лист з відміткою про причини його повернення.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скаргаОСОБА_2 була подана лише 15.11.2018 року (а.с. 37), тобто, зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши зазначені матеріали, приходжу до висновку, що причину, на яку посилається апелянт, а саме - отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови лише 05.11.18р., не можна вважати поважною для пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній у судовому засіданні 30.03.15р. під час проголошення оскаржуваного рішення (а.с. 25). Водночас, особа, відносно якої закрите провадження, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку СМС за номером телефону, наявному у протоколі його допиту (а.с. 12, 24). Викладене, в свою чергу, дає підстави вважати, що апелянт був у повній мірі обізнаний про розгляд адміністративного матеріалу районним судом, мав об»єктивну можливість дізнатися про стан його розгляду самостійно або через представника, та реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк. Сам по собі факт отримання заявником постанови суду 05.11.18р. не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження. Обставин, які завадили ОСОБА_2 ознайомитися з її змістом раніше, з матеріалів справи не вбачається. Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції. Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин тривалого пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотанняОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постановиКиївського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева