Справа № 495/9675/18
Номер провадження 3/495/1946/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І.,

за участю прокурора Немцева Є.Г.

за участю особи, стосовно якої розглядається протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

за участю захисника ОСОБА_2

розглянувши матеріали, що надійшли від Національної поліції України Департаменту захисту економіки в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КУпАП, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 675 від 12.10.2018 року: ОСОБА_1, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу звязку, автоматизації та захисту інформації штабу Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною другою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до пункту 13 статті 1 Закону, субєкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобовязані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Так, відповідно до наказу начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 230-ос від 23.06.2017 майор ОСОБА_1 з 2017 року проходить військову службу за контрактом на посаді заступника начальника відділу звязку, автоматизації та захисту інформації штабу Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Згідно вимог п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», ст.ст. 1, 2 Закону Украйни «Про державну службу», майор ОСОБА_1 займаючи вказану посаду, є військовою посадовою особою державним службовцем, який займається професійною діяльністю по практичному виконанню завдань та функцій держави, у звязку з чим зобовязаний додержуватися спеціальних обмежень у відношенні державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, направлених на попередження корупції, знати i неухильно додержуватись у своїй службовій діяльності вимог чинного законодавства України, служити прикладом для підлеглих у виконанні своїх службових обов'язків, військових статутів, наказів, положень та інструкцій.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що військові посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обовязків згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 28-32, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ст. ст. 4, 6, 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, майор ОСОБА_1 проходячи військову службу на посаді заступника начальника відділу звязку, автоматизації та захисту інформації штабу Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України наділений організаційно-розпорядчими обовязками по відношенню до всього особового складу підрозділу, має право вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, встановлювати у підпорядкованому йому підрозділі такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне їх виконання, віддавати накази і розпорядження, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення.

Таким чином, майор ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника начальника відділу звязку, автоматизації та захисту інформації штабу Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України є військовою посадовою особою Державної прикордонної служби України (інших військових формувань), та відповідно до підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являється субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Так, ОСОБА_1 порушено вимоги фінансового контролю, а саме не подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані після продажу майна на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме реалізоване рухоме майно транспортний засіб «Тойота Каріна», 1992 року випуску, д.н. НОМЕР_1, по договору купівлі-продажу № 5143/2017/534584 за ціною 85 569 грн.

Таким чином, отримання грошових коштів у розмірі 85 569грн. перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня відповідного року (50*1600 грн.=80000грн.), що свідчить про суттєву зміну майнового стану.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків, як обовязкового елементу обєктивної сторони, в той час як обовязковим елементом обєктивної сторони формального складу завжди є діяння (умисне неповідомлення про суттєві зміни).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Згідно відповіді територіального сервісного центру №5143 встановлено, що ОСОБА_1 11.07.2017 року продав рухоме майно - транспортний засіб «Тойота Каріна», 1992 року випуску, д.н. НОМЕР_1, по договору купівлі-продажу № 5143/2017/534584 за ціною 85 569 грн.

Вартість проданого ОСОБА_1 автомобіля перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, що свідчить про суттєву зміну майнового стану та потребує додаткових заходів фінансового контролю передбачених ч. 2 ст. 52 Закону, тобто подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК.

Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного Кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися рокам, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Опрацюванням відомостей з Реєстру, встановлено що ОСОБА_1 повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані взагалі не подавав, тобто порушив десятиденний календарний строк відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону.

Про технічну справність реєстру та можливість подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_1 за період з 00:00 год. 11.07.2017 по 23:59 год. 20.07.2017 свідчить, що від адміністратора Реєстру - державного підприємства «Українські спеціальні системи» за вказаний проміжок часу не надходило повідомлень щодо несправності Реєстру. Крім того про технічну можливість подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 та обізнаність з процедурою Е-декларування, свідчить моніторинг його щорічних декларацій за 2016-2017 роки , згідно якого вказана особа оприлюднила свої щорічні декларації відповідно 03.02.2017 та 25.01.2018.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, на якого поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом десятиденного строку, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме отримання доходу від проданого майна на загальну суму 85 569грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Немцев Є.Г. підтвердив доводи викладенні у протоколі про адміністративне правопорушення та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Вважав, що вина останнього у повному обсязі доказана зібраними матеріалами в справі. Крім того пояснив, що відповідно до п. 3 розділу II Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року № 81 (далі Положення № 81), одним із основних завдань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - Департамент), є протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Приписами пп. 2 п. 2 розділу IV Положення № 81, визначено, що працівники Департаменту, у тому числі і його відокремлених територіальних підрозділів, мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до суду у встановленому порядку.

Відповідно до пп. 2 п. 6 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 877 від 28.10.2015 року, національна поліція для виконання покладених на неї завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об'єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення передбачені ст.ст. 172-4-172-9 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції)

Тобто, працівники УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, будучи уповноваженими посадовими особами на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень повязаних із корупцією (визначених ст. ст. 172-4-172-9 КУпАП), з метою виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 251 КУпАП щодо збору доказової бази у ході перевірки наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, діяли в межах, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (вжиття заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень), пп. 2 п. 6 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 877 від 28.10.2015 року (одержувати інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених завдань) повноважень.

Таким чином виходячи з аналізу норм права, якими визначено правовий статус Департаменту захисту економіки Національної поліції України та його структурних підрозділів, а також порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення, дії працівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України в ході отримання доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повязаного із корупцією та складання відносно останнього протоколу є правомірними, оскільки відповідають вимогам законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.2 КУпАП, так як у нього був відсутній прямий чи непрямий умисел на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Про продаж автомобіля ним було зазначено у поданні щорічної декларації за 2017 рік. Вважає, що у нього не сталося суттєвої зміни майнового стану, оскільки він нічого не придбав та не отримав дохід.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 вважав, що в діях його довірителя відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та справа відносно нього підлягає закриттю, так як з матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Слід зазначити, що згідно п. 4 розділу 1 «Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України», затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року № 81 покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі за текстом Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.02.2017 року № 56, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.п. 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

У протоколі № 675 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 12 жовтня 2018 року визначено, що ОСОБА_1 порушено вимоги фінансового контролю, а саме не подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані після продажу транспортного засобу "Тойота Каріна" державний номер "ВН8319СО" оціночною вартістю 85569 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Проте, вказаний висновок не ґрунтується на нормах матеріального права та не відповідає фактичним обставинам.

Зокрема, в діянні ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.176-2 КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 176-2 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Відповідно до статті 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, особа, що склала протокол мала отримати докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

В той же час, в поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що здійснив вказане порушення у звязку із необачністю. Зокрема, він не знав про передбачену законом необхідність повідомляти про суттєві зміни в майновому стані. Такі твердження матеріалами провадження не спростовані.

Твердження, викладені в абзаці 9 сторінки 6 протоколу про нібито обізнаність ОСОБА_1 із положеннями вимог Закону про необхідність повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, зокрема, ознайомленість його із попередженням про вимоги фінансового контролю саме в цієї частині не підтверджені належними доказами.

Матеріали справи містять «Графік подання електронних декларацій військовослужбовцями і працівниками Білгород-Дністровського прикордонного загону, які зобовязані подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік шляхом її заповнення на офіційному сайті НАЗК». Вказаним документом ОСОБА_1 доведено під підпис про необхідність заповнення такої декларації у період з 23.01. по 31.01.2018 року. Обовязок щодо своєчасної подачі повідомлення про суттєві зміни у майновому стані від придбання товарів в даному документі відсутній.

Викладені обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і, відповідно, про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, що є самостійною підставою для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того зазначив, що майновий стан ОСОБА_1 не змінювався, а відтак він не був зобовязаний інформувати про це НАЗК.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.2 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Так, згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обовязок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

Частинами 2, 3 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, чинній станом на 01 листопада 2016 року) було визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В інформаційному листі від 22 травня 2017 року судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, зазначено, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 176-2 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, суд мав отримати докази того, що він усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

В той же час, в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що не знав про передбачену законом необхідність повідомляти про суттєві зміни в майновому стані. Такі твердження ОСОБА_1 матеріалами провадження не спростовані.

Більш того, судом встановлено, що ОСОБА_1 подав 25.01.2018 року щорічну декларацію, в якої зазначив відомості про продаж автомобілю та отриману суму грошей за нього, тобто до складання стосовно нього протоколу, який був складений 12.10.2018 року.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, відповідно, про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно нього на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_2 про те, що в ДЗЕ НП відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками УЗП в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Слід зазначити, що згідно п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3 п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон).

Згідно п. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі та є підставою для закриття провадження по справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обовязок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи сторін та докази, надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.2 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9-11, 172-6 ч.2, 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі № 495/9675/18 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч. 2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький