Справа № 742/2875/18 Головуючий у 1 інстанції Павлов В.Г.
Провадження № 33/4823/48/18
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зі слів - безробітний, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, 25 серпня 2018 року о 18 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Суми-Южанівка на 140 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель-Командор» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, а провадження по справі закрити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки він не вживав алкогольних напоїв та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а протокол про адміністративне правопорушення підписав під тиском працівника поліції та на його вимогу, після чого його відпустили і він поїхав на автомобілі. На місці зупинки йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» і свідки, зазначені в протоколі, фізично не могли чути його відмову, оскільки з'явилися на місці значно пізніше. Також, апелянт стверджує, що на момент зупинки він не перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2 на підтримання вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі, яких у визначеному законом порядку, встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, вона підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 25 серпня 2018 року серії БД №111152, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_1, 25 серпня 2018 року о 18 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Суми-Южанівка на 140 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель-Командор» д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) та від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Факт відмови від проходження від огляду на стан алкогольного сп'яніння також підтверджується власноручним записом ОСОБА_1, який міститься у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, даний факт також було підтверджено останнім в ході апеляційного розгляду. Також факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вказали, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, допитаний в судовому засіданні місцевого суду, як свідок інспектор СРПП № 1 Прилуцького ВП Петрусенко О.П. надав пояснення та підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта, що на місці зупинки йому не пропонувалося пройти огляд за допомого приладу «Драгер» і свідки, зазначені в протоколі не могли чути його відмови від проходження огляду, спростовується викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення даними, що були засвідчені його власноручним підписом, і ним не було висловлено жодних заперечень з приводу даних, що були внесені до нього. В подальшому ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій, щодо оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього чи дій працівників поліції.

Таким чином, протокол про адміністративні правопорушення складено вірно, з дотриманням положень ст. 256 КУпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що пояснення вищевказаних свідків не можна брати до уваги, так як вони не викликалися до суду першої інстанції для дачі пояснень, є безпідставними, та, незважаючи на те, що їхні пояснення не було заслухано під час розгляду справи в суді першої інстанції, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що пояснення вищевказаних свідків узгоджуються з іншими дослідженими судом матеріалами справи, в зв'язку з чим немає підстав вважати їх неправдивими чи необ'єктивними, а тому вони підлягають взяттю до уваги при винесенні рішення як належні та допустимі докази.

Зважаючи на сукупність доказів, апеляційний суд ставиться критично до твердження водія про те, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці, як до твердження, наданого з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Посилання ОСОБА_1 про не відсторонення його від керування транспортним засобом не спростовує наявності вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а дана обставина лише свідчить про неналежне виконання поліцейськими покладених на них обов'язків.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція правопорушника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Пояснення свідка ОСОБА_6, надані в судовому засіданні апеляційного суду, щодо спростування вини ОСОБА_1 не можуть бути взяті до уваги, оскільки вона являється дружиною і прямо зацікавлена в результатах розгляду справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням обставин та характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач