Справа № 752/6015/18
Провадження №: 3/752/3276/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., громадянки Російської Федерації, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1, непрацюючої, яка має на утриманні малолітню дитину, до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення 06.03.2018 року о 13 год. 30 хв. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 насильства в сім'ї психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила суду, що 06.03.2018 року між нею та чоловіком виникла сварка на побутовому ґрунті, однак на момент приїзду працівників поліції конфлікт було вичерпано. Заперечує, що вчиняла будь-які дії, внаслідок яких могла бути завдана шкода психічному здоров'ю ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Абз.3 п.1 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 06.03.2018р. надав пояснення працівнику поліції в яких зазначив, що причиною здійснення ним виклику поліції була неадекватна поведінка ОСОБА_1 , а саме її погрози покінчити життя самогубством.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала, що такі дії з її боку мали місце і були викликані тим, що її чоловік виразив намір піти з сім'ї.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Оскільки її погрози не можна визнати такими, що є домашнім насильством в розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.284, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП вищевикладене є підставою для закриття справи.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, ч.1 ст. 1732, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ч.1 ст.1732 КУпАП закрити.

Постанова набирає чинності після закінчення строку, встановленого на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяті днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко