КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

захисника ? Медвідь О.П.

представника митниці ? ЗахароваА.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС ОСОБА_9 на постанову Бориспільського міськрайонного суду міста Київської області від 07.09.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1, виданий 18.04.2017, орган, що видав 7321, запис 532, визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп., що підлягає сплаті на користь держави України.

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил № 0547/12500/18, а саме:

долари США, згідно курсу НБУ станом на 14.07.2018 за 100 доларів - 2622-8045 грн., кількістю 8100, вартістю 212447 грн. 17 коп.

євро, згідно курсу НБУ станом на 14.07.2018 за 100 євро - 3057-6655 грн., кількістю 50, вартістю 1528 грн. 83 коп., ?

повернуто громадянину України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1, виданий 18.04.2017 року, орган, що видав 7321, запис 532.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. та на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 13 грн. 67 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, представник Київської митниці ДФС ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд оскаржувану постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018 скасувати в повному обсязі та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень та конфіскації затриманої по справі валюти у сумі 8100 (вісім тисяч сто) доларів США та 50 (п?ятдесят) євро.

В обґрунтування апеляційної скарги представник митниці вважає, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення в даній справі слід брати до уваги ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також висновок ЄСПЛ, викладеного у рішенні &q?их;Ісмайлов проти Російської Федерації&q?ен; про те, що в даному випадку суд безпідставно не застосував до ОСОБА_5 конфіскацію обмежених до переміщення валютних цінностей.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.07.2018 о 19 год. 10 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянином України ОСОБА_5, який прилетів з Азербайджану м.Баку, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № 604, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору ? «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п.4 ст.336 та ст.342 МК України громадянину України ОСОБА_5, було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має готівку в сумі близько 17 000 доларів США.

Після цього громадянина України ОСОБА_5, було запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 13600 доларів США та 5300 євро.

Готівка знаходилась в одному з відділень барсетки пасажира, яку він тримав у руках (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_5, вся готівка належить йому особисто.

Громадянин України ОСОБА_5, обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує еквівалент 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми громадянину України ОСОБА_5, було пропущено: 5250 євро та 5500 доларів США (що становить еквівалент 9 968 євро, відповідно до курсу НБУ на 14.07.2018). За протоколом про порушення митних правил затримано 8100 доларів США та 50 євро.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надавав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_5 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст.366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_5, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню, у повному обсязі відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 та доповненнями, внесеними Постановами Правління Національного банку України, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці 14.07.2018 складено протокол про порушення митних правил № 0547/12500/18.

На підставі ст.511 МК України за протоколом № 0547/12500/18 вилучено: долари США, згідно курсу НБУ станом на 14.07.2018 за 100 доларів - 2622-8045 грн., кількістю 8100, вартістю 212447 грн. 17 коп.

Євро, згідно курсу НБУ станом на 14.07.2018 за 100 євро - 3057-6655 грн., кількістю 50, вартістю 1528 грн. 83 коп.

ОСОБА_5 в судове засідання не з?явився. Як повідомив його захисник ? адвокат Медвідь О.П., ОСОБА_5 обізнаний про подання митним органом апеляційної скарги, до суду не з?явився у зв?язку з сімейними обставинами, просить розглядати апеляційні вимоги митниці за його відсутності, з огляду на те, що його інтереси представляє захисник, якому він довіряє в повному обсязі здійснювати свій захист.

Першочергово судом вирішено клопотання захисника Медвідь О.П. від 19.11.2018 про повернення існуючої апеляційної скарги представника Київської митниці ДФС ОСОБА_9

Так, на в обґрунтування заявленого клопотання Медвідь О.П. вважає, що станом на 17.09.2018, тобто на дату подання апеляційної скарги, ОСОБА_6 не був виконуючим обов?язки начальника Київської митниці ДФС, так як згідно відкритих інтернет ресурсів ці функції здійснював ОСОБА_7 А тому захисник вважає, що оскільки довіреність, яка уповноважує ОСОБА_9 оскаржувати судові рішення була видана ОСОБА_6, то ОСОБА_9 є неуповноваженою на подачу апеляційної скарги особою. Також Медвідь О.П. вказує, що подана апеляційна скарга не є процесуальним документом, так як у ОСОБА_9 були відсутні повноваження на її підписання, а долучена до неї копія довіреності не завірена належним чином.

Згідно положень ч.2 ст.244 ЦК України, представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.

У відповідності до ст.246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Ч.1 ст.247 ЦК України визначає, що строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Ст. 248 ЦК України визначає підстави припинення представництва за довіреністю:

1) закінчення строку довіреності;

2) скасування довіреності особою, яка її видала;

3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність;

5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність;

6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Натомість, як слідує з долученої до апеляційної скарги ОСОБА_9 копії довіреності, вона видана в.о. начальника митниці ОСОБА_6 Згідно штрихкодової відмітки системи автоматизованого документообігу митного органу, даний документ зареєстровано 20.03.2018 за №2047/1/10-70-20-47. Відповідно до абз.2 довіреності, вона дійсна до 31.12.2018. Будь-яких доказів на підтвердження того, що станом на день реєстрації даної довіреності, тобто 20.03.2018, ОСОБА_6 не виконував обов?язки начальника митниці, суду надано не було.

Відтак, з огляду на те, що згідно змісту копії довіреності вона дійсна до 31.12.2018, а будь-яких доказів про її скасування чи відкликання суду не подавалось, то доводи захисника в цій частині суд вважає надуманими.

Крім того, зважаючи на положення ст.246 ЦК України, дана довіреність видана органом державної влади ? Київською митницею ДФС в особі виконуючого обов?язки начальника митниці, а отже подальша зміна керівництва митниці згідно правил ст. 248 ЦК України не є підставою для припинення її дії.

Неспроможними та необґрунтованими суд вважає також і твердження захисника щодо невідповідності даної копії довіреності процесуальній формі і щодо її неналежного завірення, оскільки такі доводи адвоката спростовуються самим документом та положеннями ч.1 ст.245, ч.3 ст.244 ЦК України. Щодо доводів адвоката про відсутність повноважень підписувати апеляційну скаргу представником, то суд виходить з того, що відповідно до змісту довіреності, представнику надаються повноваження, передбачені ст. 501 МК Укракїни, а тому і в цій частині доводи захисника не знаходять свого підтвердження . Щодо безпідставного завірення, як на думку захисника, копії довіреності самим представником, яка міститься в матеріалах справи, то суд виходить з того, що ніким не ставилось під сумнів, що дійсно є оригінал даної довіреності за підписом в.о. начальника митниці ОСОБА_6 № 2047/1/10-70-20-47 від 20.03.2018, а в матеріалах справи знаходиться його копія .

Зважаючи на викладене, доводи клопотання адвоката Медвідь О.П. в цілому не знаходять свого підтвердження і підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_9 суд не вбачає.

Щодо суті апеляційних вимог представника Київської митниці ДФС ОСОБА_9, то заслухавши доповідь судді, доводи представника митниці Захарова А.О., який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думку захисника особи, яка притягується до відповідальності ? адвоката Медвідь О.П., який заперечив проти наявної апеляційної скарги та просив суд залишити без змін оскаржувану постанову суду першої інстанції, заслухавши пояснення учасників і їх відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, ? суд вважає, що така апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.5 ст.529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, фактичні обставини вчиненого порушення митних правил, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст.471 МК України ніким з учасників не оспорюється.

Враховуючи, що апеляційна скарга представником митниці вноситься в частині накладеного на ОСОБА_5 заходу адміністративного стягнення, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення правопорушень, доведеність вини ОСОБА_5 за ст.471 МК України апеляційним судом не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Натомість, доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про не накладення місцевим судом обов'язкового додаткового стягнення у виді конфіскації товарів, яке передбачено санкцією ст. 471 МК України, як обов'язкове, за вчинене ОСОБА_5 правопорушення, в цій частині апеляційний суд вважає обґрунтованими, зважаючи на слідуюче.

Згідно ч.2 ст.7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до правил ч.1 ст.466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не можуть бути застосовані інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог ст.471 МК України, порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Санкція зазначеної норми за своєю конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов'язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари ? це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційнонго призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

П.1 Розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 27.05.2008 N 148 (далі Інструкція), визначено, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Судом доведено, а сторонами не спростовується, що ОСОБА_5 обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснив переміщення через митний кордон України без декларування готівки, сума якої перевищує встановлену п.1 Розділу 2 Інструкції межу ? 10 000 євро.

Відтак, оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до правопорушника у відповідності до санкції ст.471 МК України повинно бути застосовано штраф, як основний вид стягнення, та конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов'язковий додатковий вид стягнення.

Натомість, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було і не застосовано до ОСОБА_5 обов'язковий додатковий вид стягнення ? конфіскацію незадекларованих грошових коштів, які останній переміщував через митний кордон України в сумі, яка перевищує дозволений ліміт ? 10 000 євро.

Крім того, суд апеляційної інстанції в даному випадку звертає увагу на наступному.

Ч.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що Конвенція жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

П.33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

У відповідності до правил ч.1 ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (в даному випадку ст.471 МК України).

Оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до висновку щодо неправильного застосування місцевим судом до ОСОБА_5 закону, який передбачає відповідальність за порушення митних правил, яке ставиться в вину останньому ? не застосування обов?язкового додаткового заходу стягнення у виді конфіскації.

З огляду на вказане, доводи захисника МедвідьО.П. щодо майнового стану ОСОБА_5, легального характеру походження переміщуваних ним коштів, притягнення його до відповідальності за порушенням митних правил вперше ? не можуть вважатись такими, які спростовують імперативну вимогу закону щодо необхідності застосування до правопорушника заходів адміністративного впливу у точній відповідності з законом, як це визначено ч.3 ст.7 КУпАП.

Враховуючи викладене, оскільки в поданій апеляційній скарзі представник митниці повторно просить визнати ОСОБА_5 винним за ст.471 МК України, при тому, що доведеність вини останнього ніким зі сторін не ставиться під сумнів, то апеляційні вимоги ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині незастосування місцевим судом до правопорушника обов?язкового додаткового стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення зі скасуванням оскаржуваної постанови і прийняттям нової в цій частині.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_5 ? адвоката Медвідь О.П. про повернення апеляційної скарги, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018, якою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, із накладенням та накладено на нього штрафу та поверненням вилученої згідно протоколу про порушення митних правил № 0547/12500/18 валюти, ? скасувати в частині прийнятого рішення про повернення безпосереднього предмету правопорушення.

Прийняти нову постанову в цій частині, якою безпосередній предмет правопорушення ? вилучену згідно протоколу про порушення митних правил № 0547/12500/18 валюту, а саме:

долари США, згідно курсу НБУ станом на 14.07.2018, кількістю 8100, вартістю 212447 грн. 17 коп.

євро, згідно курсу НБУ станом на 14.07.2018, кількістю 50, вартістю 1528 грн. 83 коп., ? конфіскувати.

В іншій частині постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/824/692/2018

Категорія: ст.471 МК

Суддя у першій інстанції - Кабанячий Ю.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.