ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4718/18 Суддя 1 інстанції: Ульяніч І.В.
Провадження: 33/818/218/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

28 листопада 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката Трегуба Р.О., що діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюФрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_3 31 липня 2018 року о 01 год. 35 хв. по пр. Петра Григоренка, 13 в м. Харкові керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп»яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп»яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» та Комунальному закладі охорони здоров»я «Обласний наркологічний диспансер» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду,адвокат Трегуб Р.О., що діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуФрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що у матеріалах справи, всупереч вимог п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров»я. Крім того, правопорушнику не була вручена копія протоколу (п. 8 розділу 2 Інструкції) та не роз»яснено його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України, як то передбачено п. 11 Інструкції. Також, покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не узгоджуються із протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Так, у своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 вказує, що був присутній при відмові ОСОБА_3 від проходження «освідоцтва на стан алкогольного оп»яніння». При цьому, яке саме «освідоцтво» було запропоновано водію і від якого той відмовився, ОСОБА_4 не зазначає. Свідки, зазначені у протоколі, судом першої інстанції допитані не були, що свідчить про поверхневий та формальний розгляд справи. Крім того, адміністративний матеріал розглянуто судом за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дивлячись на відсутність належного повідомлення правопорушника про час та місце судового розгляду та наявність клопотань його захисників про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 43), причини неявки суду невідомі. Адвокат Трегуб Р.О. у телефонному режимі повідомив про неможливість прибути у судове засідання через хворобу, зазначив, що апеляційні вимоги підтримує у повному обсязі.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 150636 від 31.07.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 2, 3), відеозаписом правопорушення (а.с. 6).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності правопорушника, без його належного повідомлення, є безпідставними. Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 неодноразово повідомлявся судом про час та місце судового розгляду у телефонному режимі та шляхом направлення судових повісток (а.с. 10, 12, 20-21). Більш того, судовий розгляд був відкладений за клопотанням сторони захисту. (а.с. 13-18, 19) Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була у повній мірі обізнана про розгляд справи судом, та на власний розсуд не побажала реалізувати своє право на судовий захист особисто або через свого захисника. Крім того, можливістю відстоювати свою позицію в апеляційному суді заявник також не скористався.

Посилання апелянта на те, що покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не узгоджуються із протоколом, так як зі змісту останніх не вбачається, від якого саме освідування відмовився водій, є неспроможним та спростовуються матеріалами справи. Так, згідно письмових пояснень вказаних свідків вбачається, що водій Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння як за допомогою приладу Драгер, так і у закладі охорони здоров»я. (а.с. 2, 3)

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Трегуба Р.О., що діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева