АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/598/18 Головуючий у І-й інстанції - Бойко О.М.
Справа №175/1040/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого по вул. Казкова (колишня Островського), буд. №1-В в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85,00 грн. з конфіскацією тварин: двох собак породи «Середньоазійська вівчарка» по кличці «Хан» - кабель, окрас сірий із білим та «Мішель» - самка, окрасу біла із рудим, вагою до 30 кг кожна, які належать правопорушнику.

При обставинах, викладених в постанові судді першої інстанції, встановлено, що 19.03.2018 року близько 18 год. 30 хв. по вул. Казкова (колишня Островського) в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 порушив правила утримання належних йому двох собак породи «Середньоазійська вівчарка», не вживши заходи належного їх утримання, в результаті чого останні покусали ОСОБА_3, чим спричинили останній відповідно до висновку спеціаліста №802 від 20.03.2018 року легкі тілесні ушкодження, тим самим ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

16.05.2018 року не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції. Просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити. Разом з апеляційною скаргою заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у звязку із хворобою, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, зазначає, що і його діях відсутній склад правопорушення, так як його собаки вибігли за ворота, у зв'язку з тим, що обледенілий засов на воротах вислизнув з отвору під тиском та колиханням воріт, які на його думку спровокувала собака потерпілої, що підбігла до двору і почала гавкати, на що його собаки відреагували та вибігли в утворену щілину. Потерпіла та її чоловік захищаючи свою собаку, накинулася та почала бити його собак, а останні, в свою чергу, мали відповідну реакцію. Також вказав, що собаку, висота якої півметра, потерпіла вигулювала без повідка та намордника.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав клопотання про поновлення пропущеного строку, просив його задовольнити, розглянути апеляційну скаргу по суті та закрити провадження у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення. Підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Вислухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до того, що він пропустив строк для оскарження постанови суду першої інстанції з поважної причини, а саме по хворобі, надавши в підтвердження медичні довідки, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, вважаю поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, а тому необхідно задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження цієї постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

За приписами положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зясовується: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За ст. 252 КУпАП, оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного в ч. 2 ст. 154 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, порушила встановлені правила тримання собак, і що саме ці дії спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людей.

Вказані вимоги закону, судом першої інстанції дотриманні.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи досліджених судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП066538 від 21.03.2018 року, який складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, де викладені обставини скоєння адміністративного правопорушення; протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.03.2018 року; висновком від 21.03.2018 року про розгляд матеріалів ЖЄО №3871 від 19.03.2018 року за яким, встановлено, що собаки власника ОСОБА_2 через невжиття ним заходів належного утримання своїх собак, покусали громадянку ОСОБА_3, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження та прийнято рішення про складання адміністративного протоколу за ч.2 ст. 154 КУпАП; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3, її чоловіка ОСОБА_4, які дали свідчення аналогічних обставин; висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 802 від 20.03.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження від тупого твердого предмету, якими могли бути і зуби тварини, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_3 давала аналогічні пояснення своїм письмовим, зазначаючи, що собаки ОСОБА_5 вибігли через незамкнені ворота на вулицю та покусали її.

Підстав, вважати, що пояснення потерпілої ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_4 містять в собі неправдиві свідчення, апеляційним судом не встановлено.

Ствердження ОСОБА_2, що ворота відкрила собака потерпілої ОСОБА_3 є його припущенням і не знайшли свого підтвердження при перегляді постанови судді.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_2, що він не є субєктом відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП у даному випадку, посилаючись на те, що собаки належать його доньці та дружині і він їх вихованням та утриманням не займається, не беру до уваги, критично до них відношусь і вважаю їх такими, які надані ОСОБА_2 з метою уникнення від відповідальності і адміністративного стягнення. Матеріалами справи підтверджується належність собак, які покусали ОСОБА_3 саме ОСОБА_2, що не заперечувалося ним і при наданні як письмових пояснень так і пояснень в суді першої інстанції і в апеляційній інстанції.

Окрім того, доводи ОСОБА_2, що він не є власником собак, а тому відсутній суб'єкт правопорушення не ґрунтується на нормах законодавства, оскільки суб'єктом вказаного адміністративного проступку можуть бути будь-які громадяни, без обмежень та наявності певних особливостей, у тому числі і документів на собаку.

Матеріалами справи підтверджується, що собаки вибігли з домоволодіння без намордників та без нагляду їх утримувачів та завдали шкоду фізичному здоров'ю потерпілій, а отже, утворюють об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановленні обставини в їх сукупності, вважаю, що матеріалами адміністративної справи доведена вина ОСОБА_2 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та недоведеність його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення, є безпідставними та необгрунтованими, а тому відсутні підстави для скасування постанова судді з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Таким чином, приходжу до висновку про законність та обґрунтованість постанови судді щодо винуватості ОСОБА_2 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а тому, вважаю необхідним, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року, щодо ОСОБА_2, за ч. 2 ст. 154 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко