33/775/199/2018(м)
220/385/18

Головуючий суддя у 1 інстанції: Якішина О.М.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 року м. Маріуполь
Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 08 травня 2018 року, якою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
ВСТАНОВИВ:
Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2018 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_2 в смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області по вул. Пушкіна біля будинку № 30 керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з винесеною постановою не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що судом безпідставно не були досліджені письмові пояснення свідків події адміністративного правопорушення, на момент складання протоколу не був водієм, оскільки знаходився не за кермом, а в приміщенні Великоновосілківського відділу поліції. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду скасувати за таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Так, судом були допитані особи, які зазначені як свідки адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР. Проте, як зазначив суддя у своїй постанові, свідок ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Таким чином, свідок вказує на порушення водієм п. 2.9 а ПДР, хоча це порушення ОСОБА_2 не інкримінувалось та свідок не є особою, до компетенції якої входить визначення наявності або відсутності стану алкогольного спяніння іншої людини. Вказаний свідок пояснив, що в його присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 проходити медичний огляд на стан алкогольного спяніння, про відмову ОСОБА_2 від проходження такого огляду свідок дізнався від працівників поліції. З пояснень вказаного свідка вбачається, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відбувалось в приміщенні відділу поліції.
Друга особа, допитана судом в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що в його присутності ОСОБА_2 не пропонували проходити медичний огляд на стан алкогольного спяніння. В судовому засіданні пояснив, що викладені у його поясненнях обставини не відповідають дійсності.
Суд в своїй постанові зазначив, що він не приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, проте не надав жодної оцінки їх свідченням, даним ними безпосередньо в судовому засіданні, не навівши мотивів відхилення цих свідчень.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що з усіх матеріалів провадження факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення є передчасним, не підтверджується матеріалами справи та не ґрунтується на положеннях Закону.
Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б обєктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.
Встановлення судом факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом безпосередньо перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення жодним чином не доводить вини останнього в порушенні п. 2.5 ПДР.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "ОСОБА_4 де Рібермон проти Франції" ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Виходячи з викладеного, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 08 травня 2018 року відносно ОСОБА_2 - скасувати.
Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова