Номер провадження 3/229/507/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Рагозіна С.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який працює виконуючим обовязки начальника управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області, адреса місця роботи: вул. Я. Мудрого, 40, м. Дружківка, Донецька область, 84207,

за ст. 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 квітня 2018 року, складеного керівником Відділу з питань дотримання прав внутрішньо переміщених осіб Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2, 12 вересня 2017 року до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла копія звернення ОСОБА_3, який мешкає за адресою: вул. Первомайська, 57, смт Олексієво-Дружківка, Донецька обл., 84234, адресованого управлінню Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області (далі - управління) щодо захисту його права на пенсійне забезпечення. Відповідно до статті 17 Закону України Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за вказаним зверненням було відкрито провадження Уповноваженого з прав людини. До управління було направлено звернення від 09 жовтня 2017 № 4/7-М299013.17/05-58 щодо інформування Уповноваженого з прав людини про результати розгляду звернення ОСОБА_3 та вжиті заходи для забезпечення його права на отримання пенсійних виплат. У свою чергу було встановлено, що ОСОБА_3 до вересня 2016 року отримував пенсійні виплати в управлінні як внутрішньо переміщена особа. Після реєстрації місця проживання у м. Дружківка 04 вересня 2016 року ОСОБА_3 подав до управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради заяву про відмову від довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи. Згідно з поданою заявником заявою на підставі пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб органом соціального захисту населення було скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесено про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. У подальшому заявник став отримувати пенсію у загальному порядку Проте, з 01 серпня 2017 виплату пенсії ОСОБА_3 було припинено. За інформацією управління, наданою у відповідь на звернення листом від 23 жовтня 2017 року № 13738/02, виплату пенсії ОСОБА_3 було припинено після встановлення факту безпідставної виплати пенсії за відсутності реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Оскільки на переконання управління, особа, яка зареєструвалась на контрольованій території після початку антитерористичної операції, вважається внутрішньо переміщеною особою. Для відновлення пенсійних виплат заявнику рекомендовано особисто звернутись до управління з відповідною заявою, а також надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення органу соціального захисту населення про відмову у її наданні, із зазначенням підстав відмови. Відповідно до статті 15 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини одним із актів реагування Уповноваженого щодо порушень положень Конституції України, законів України, міжнародних договорів України стосовно прав і свобод людини і громадянина є подання Уповноваженого з прав людини, яке вноситься Уповноваженим до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадовим і службовим особам для вжиття відповідних заходів у місячний строк щодо усунення виявлених порушень прав і свобод людини і громадянина. З огляду на вказане, а також те, що управлінням було порушено гарантоване Конституцією України право ОСОБА_3 на пенсійне забезпечення, керуючись статтями 46, 101 Конституції України, статтями 13, 15, 22 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", виконуючому обов'язки начальника управління ОСОБА_1 було внесено подання Уповноваженого з прав людини від 09 січня 2018 № 1-37/М299013.17/05-58 щодо вжиття заходів для забезпечення реалізації права ОСОБА_3 на пенсійне забезпечення в порядку, встановленому статтею 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". У вказаному поданні управлінню було наголошено, що отримати рішення про відмову у взятті на облік внутрішньо переміщених осіб можуть лише ті особи, які не мають правових підстав перебувати на такому обліку відповідно до Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Враховуючи те, що ОСОБА_3 раніше перебував на обліку внутрішньо переміщених осіб та за власною заявою був знятий з цього обліку, жодна з підстав для відмови у видачі довідки про взяття на обік внутрішньо переміщеної особи, передбачених пунктом 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, не може бути застосована у випадку заявника. Примушування перебувати на обліку внутрішньо переміщених осіб є протиправним. При цьому було зауважено, що протягом року (з вересня 2016 року не серпень 2017 року) управління здійснювало пенсійні виплати ОСОБА_3К за місцем проживання, як мешканцю і члену територіальної громади смт. Олексієво-Дружківка. У цей час заявник не перебував на обліку внутрішньо - переміщених осіб, оскільки добровільно вийшов з цього правового статусу відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Закону № 1706, про що управління було поінформовано. Право ОСОБА_3 на пенсію та технічна можливість її виплати без обовязку перебувати на обліку внутрішньо- переміщених осіб підтверджується здійсненням управлінням йому пенсійних виплат у період з вересня 2016 року по серпень 2017 року. Крім того було підкреслено, що неправомірним є застосування до ОСОБА_3, який має зареєстроване місце проживання на території юрисдикції управління та не перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб нормативно-правових актів, які регулюють питання соціальних (пенсійних) виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідь на подання була надана листом від 25 січня 2018 року за № 1329/03 за підписом в.о. начальника - голови комісії з припинення правління, яка фактично містила ту ж саму інформацію, що була надана управлінням у попередньому листі. Зокрема зауважено, що «оскільки заявник на час початку антитерористичної операції був зареєстрований на території, яка тимчасово не контролюється українською владою, то незалежно від факту подальшої реєстрації він вважається внутрішньо переміщеною особою. Враховуючи зазначене, для поновлення виплати пенсії ОСОБА_3 має надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстав для відмови. Набуття прав та обовязків, передбачених законодавством для внутрішньо переміщених осіб, відбувається після вільного волевиявлення особи, шляхом подання відповідної заяви до органу соціального захисту та документів, що підтверджують підстави для взятті цієї конкретної особи на облік внутрішньо переміщених осіб. Згідно зі статтями 4, 4-1 Закону № 1706 підтвердженням у перебуванні в правовому статусі внутрішньо переміщеної особи є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону, та внесення інформації про цю особу внутрішньої інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб. Так само Законом № 1706 передбачається можливість виходу з правового статуту внутрішньо переміщеної особи за заявою людини та відмова від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (пункт 1 частини першої статті 12 Закону № 1706). За заявою, поданою ОСОБА_3 до органу соціального захисту населення, його було знято з обліку внутрішньо переміщених осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону № 1706. Отже, позиція управління, що всі особи, які перемістились з тимчасово неконтрольованої території після початку антитерористичної операції, автоматично та безстроково набули прав і обовязків внутрішньо переміщених осіб, а відтак, реалізація ними права на пенсійне забезпечення, у тому числі у разі подальшої реєстрації місця проживання на контрольованій території, здійснюється за виключної умови перебування їх на обліку внутрішньо переміщених осіб є хибною та протирічить вищенаведеним нормам законодавства. Отримати відмову у встановленому порядку можуть лише ті громадяни, які не мають правових підстав, визначених законом, перебувати на обліку внутрішньо переміщених осіб. ОСОБА_3 до вересня 2016 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа. Тому підстави для надання відмови у взятті на облік внутрішньо переміщених осіб у органу соціального захисту населення відсутні. Пенсійні виплати ОСОБА_3 були припинені на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637, яка регулює питання соціальних (пенсійних) виплат внутрішньо переміщеним особам, в той час коли чоловік вже не перебував на обліку внутрішньо переміщених осіб, оскільки добровільно вийшов з цього правового статусу відповідно Закону № 1706, про що управління було поінформовано. Сфера застосування Закону № 1058 розповсюджується на відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. У деяких випадках Закон № 1058 передбачає компетенцію Кабінету Міністрів України у вирішенні окремих питань, повязаних з реалізацією права на пенсійне забезпечення. Особливостей пенсійного забезпечення пенсіонерів - колишніх мешканців тимчасово окупованих територій Луганської та Донецької областей, Закон № 1058 не містить. Відтак, для вказаної категорії пенсіонерів пенсійне забезпечення має здійснюватись у визначеному Законом № 1058 порядку - за місцем проживання без необхідності перебування на обліку внутрішньо переміщених осіб. Статтею 49 Закону № 1058 визначено вичерпний перелік підстав для прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України рішення про припинення виплати пенсії. Вказані у статті 49 Закону № 1058 підстави у випадку заявника відсутні. Припинення пенсійних виплат з інших підстав є порушенням гарантованого конституційного права на соціальний захист.

З огляду на вказане, керівник Відділу з питань дотримання прав внутрішньо переміщених осіб Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 вважає, що в діях виконуючого обовязки начальника управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області ОСОБА_1, який відповідно до покладених на нього функцій здійснює керівництво управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності; забезпечує виконання управлінням вимог Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також постанов правління та наказів Пенсійного фонду України, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-40 КУпАП, а саме: невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з драв людини.

При розгляді суддею цього протоколу встановлено обставину, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 1.5 ч.1 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16 лютого 2015 року № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого від 14 лютого 2018 року № 3/02-18) при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення і додатків до нього та направлення цих матеріалів до суду слід враховувати, що стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, та у розмірі, передбаченому відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Вперше, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2018 року, адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.188-40 КупАП України надійшла до Дружківського міського суду Донецької області 02 травня 2018 року та була розподілена головуючому судді Молібозі Г.В.

Розпорядженням керівника апарату Дружківського міського суду Донецької області від 10 травня 2018 року № 61 було призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2018 року, адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.188-40 КупАП України була розподілена на головуючу суддю Рагозіну С.О. 10 травня 2018 року.

Розгляд справи був призначений на 17 травня 2018 року, до суду був викликаний ОСОБА_1

Станом на дату розгляду справи сплив строк накладення адміністративного стягнення на особу, встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП, а саме три місяці з дня виявлення адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення від 11 квітня 2018 року вказано, що датою вчинення правопорушення є 05 лютого 2018 року (дата отримання Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відповіді від управління вх.. № 379-18). Тобто, строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 11 квітня 2018 року, складеного керівником Відділу з питань дотримання прав внутрішньо переміщених осіб Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2, сплив 05 травня 2018 року.

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Керуючись ст..ст. 38, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 188-40 Кодексу України в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: С. О. Рагозіна