Справа № 489/779/18 01.06.2018 01.06.2018 01.06.2018
Номер провадження: 33/784/256/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №489/779/18 Головуючий у районному суді: ОСОБА_1
Провадження № 33/784/256/18 Головуючий у апеляційному суді: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Яценко Л.В.,

та

за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2018 року, ухвалену в адміністративній справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ЦПК України, з накладенням штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, та позбавленням керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно неї, 06 лютого 2018 року приблизно об 11 годин 50 хвилин поблизу будинку № 33 по вул. Металургів було зупинено автомобіль «MITSUBISHI LANCER 1.6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного спяніння, що є порушенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Через це, компетентним працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 081093 від 06 лютого 2018 року.

У звязку з підозрою, що водій перебуває у стані алкогольного спяніння, ОСОБА_3 було запропоновано пройти відповідний огляд на місці зупинки або у медичному закладі.

Водій ОСОБА_3 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора № 6810 Драгер у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Згідно результати тесту № 1163 від 06 лютого 2018 року, наявність алкоголю в крові становило 2,14 ‰, з чим водій був згоден, поставивши на підтвердження цього підпис в протоколі.

Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ЦПК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з названою постановою районного суду, ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження в адміністративній справі у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, він наполягав, що транспортним засобом не керував, оскільки автомобіль не рухався; а в салоні автомобіля знаходився тимчасово, до появи сина, який повинен був відігнати автомобіль в гараж.

Одночасно зазначив, що жодної повістки з суду ні він, ні його родичі не отримували, про судове засідання дізнався телефоном лише 17 квітня 2018 року та на прохання відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки знаходиться на лікуванні, суддя не погодився.

Разом з цим, на думку ОСОБА_3, суддя розглядаючи справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не зясував усіх обставин справи, оскільки він свою позицію в судовому засіданні не висловив та вважає що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, так як він хоч і сидів у своєму автомобілі, коли до нього підійшли працівники патрульної поліції, але автомобіль не рухався, та свідків зазначених в протоколі взагалі не було під час його складання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне, апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 081093 від 06 лютого 2018 року водій ОСОБА_3, перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, у зв'язку з чим, йому було запропоновано пройти медичний огляду в установленому законом порядку на місці за допомогою газоаналізатора Драгер.

Водій ОСОБА_3 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора № 6810 Драгер у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Результати тесту за допомогою спеціального технічного засобу «DragerAlkotest», номер приладу АRАМ 2297, результати огляду - 2,14 ‰ в крові. З результатами тесту водій був згоден, про що свідчить його підпис в протоколі (а.с. 1-3) .

Не заперечував він цього і в суді апеляційної інстанції.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків, суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які обєктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 що у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису здійсненому працівниками поліції.

Досліджені в суді апеляційної інстанції дані відео з нагрудної камери працівника поліції, наданого Управлінням патрульної поліції у Миколаївській області (файл № ), встановлено, що 06 лютого 2018 року ОСОБА_3, керував транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER 1.6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння та був зупинений працівниками поліції.

На прохання поліцейських надати посвідчення водія та свідоцтво про право власності на автомобіль, водій ОСОБА_3 тривалий час не міг зрозуміти про що йде мова, та по черзі надавав документи, які працівники поліції не просили. Реагував неадекватно, у звязку з чим працівниками поліції були надягнуті кайданки на водія. В присутності двох свідків пройшов медичний огляд на місці за допомогою газоаналізатора Драгер. За його результатами зафіксовано наявність 2,14 ‰ алкоголю в організмі ОСОБА_3 У звязку з цим було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 081093 від 06 лютого2018 року.

Все зазначене вище, спростовує усі твердження ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі.

Разом з тим, свідчення дружини ОСОБА_3 ОСОБА_6, яка є зацікавленою особою і прибула на місце події, вже після того, як працівниками поліції проводилися оформлюючі дії, не є беззастережним доказом протилежного.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне порушення обставин, судом були враховані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які хоча і не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а тому є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а їх присутність на місці зупинки підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, наведені письмові докази узгоджуються із змістом протоколу та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та свідчать про те, що водій ОСОБА_3 саме керував автомобілем у стані алкогольного спяніння; в присутності двох свідків пройшов медичний огляд на місці зупинки, про результати якого зазначено в протоколі від 06 лютого 2018 року та з яким ОСОБА_3 погодився.

Доводи апелянта про порушення його прав з огляду на те, що він взагалі не був повідомлений про слухання справи, спростовуються матеріалами справи, оскільки наявне зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення саме з судовою повісткою про час та місце розгляду справи за місцем його проживання (АДРЕСА_1) з відміткою про вручення (а.с. -24) .

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_3 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо твердження ОСОБА_3 про те, що знаходився в автомобілі, що не рухався, не як водій, а як його власник, не можуть братися до уваги, оскільки спростовуються наявними у справі і переліченими вище доказами. Більше того, про це можна судити і з місця знаходження названої особи, а саме він перебував на водійському сидінні, а не на будь-якому іншому, що могло б свідчити про виказану ним ситуацію.

За такого і керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду П.П. Лисенко

Миколаївської області