Справа № 461/5455/17 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/783/1564/17 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст. 172-6 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Белена А.В., за участю прокурора Львівської області - Курача Ю.І., гр. ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2, на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29.11.2017 року,

встановив :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, працюючого державним інспектором

відділу оперативного реагування управління протидії митним

правопорушенням Львівської митниці ДФС, зареєстрованого та

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.

У постанові суду першої інстанції зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №306 від 07.08.2017 року, ОСОБА_2, обіймаючи посаду державного інспектора відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням Львівської митниці ДФС, відповідно до наказу Львівської митниці ДФС №1017-о від 21.12.2016 року, згідно підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 подав щорічну декларацію за 2016 рік 06.05.2017 року, тобто несвоєчасно.

Дану постанову оскаржнив представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, який вважає постанову суду першої інстанції незаконною, оскільки висновок в оскаржуваній постанові не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт покликається, що ОСОБА_2 не мав умисного наміру не подати вчасно декларацію, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими документами, зокрема листом Департаменту фінансового контролю та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.10.2017 року про те, що ОСОБА_2 намагався 8 разів подати декларацію 13 та 19 квітня 2017 року, але через не достатні знання в галузі інформаційних технологій помилково замість «Подати документ» натискам «зберегти чернетку» . Це все ОСОБА_2 пояснив в суді першої інстанції.

Апелянт наголошує, що суб'єктивною стороною ч.1 ст. 172-6 КУпАП є наявність вини у формі прямого чи непрямого умислу. Будь-якого умислу у ОСОБА_2 на неподання декларації не було. В протоколі відсутні будь-які дані про форму вини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апелянт покликається, що в діях ОСОБА_2 немає складу адміністративного правопорушення, а тому справа підлягає закриттю.

Заслухавши в судовому засіданні думку адвоката ОСОБА_3, підтриману ОСОБА_2, які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Суд першої інстанції, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, зокрема і надані учасниками процесу докази, дав їм вірну правову оцінку та прийняв рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що заповняв декларацію вчасно, але через недостатній рівень знань по роботі з комп'ютером помилково зберіг декларацію в чернетці, а не натиснув кнопку «подати декларацію», такі дії вчинив декілька разів, але не переконався, що декларація дійсно подана. ОСОБА_2 наголосив, що жодного умислу на порушення Закону України «Про запобігання корупції» не мав.

З досліджених апеляційним судом документів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 був 21.12.2016 року переведений на посаду державного інспектора відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням Львівської митниці ДФС (а.с.27), при цьому під підпис був ознайомлений зокрема і з Законом України від 14.10.2014 № 1700-VII «Про запобігання корупції» та попереджений про настання відповідальності за вчинення адміністративних, дисциплінарних правопорушень та злочинів (а.с.28-29); згідно довідки від 27.07.2017 року № 13-70-04/51-584 Львівської митниці ДФС посада, яку займає ОСОБА_2 з 23.12.2016 року по теперішній час, у відповідності до ЗУ від 10.12.20105 №889- VII «Про державну службу» відноситься до категорії «В» посад державної служби і ОСОБА_2 наказом Львівської митниці Міндоходів від 30.12.2013 року № 845-о присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу (а.с. 35).

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції.

Ураховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 07.08.2017 року, а днем вчинення адміністративного правопорушення є 06.05.2017 року, тому строк накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення закінчився на момент винесення постанови судом першої інстанції.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29.11.2017 року, якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та закрито провадження у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.