Справа № 405/2687/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Бутельська Г.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Кропивницького ВП ГУНПУ в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКППФО НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 тимчасово не працюючої,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АА № 887217 від 19.04.2018 року ОСОБА_1 19.04.2018 року о 02:30 годині за адресою - АДРЕСА_1 за місцем спільного мешкання вчинила домашнє насильство в сім'ї психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.п. 13) та довідка про доставку sms на номер моб.телефону НОМЕР_2, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення як контактний ОСОБА_1 (а.п. 14, 1), клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, причини неявки не повідомляла.

Потерпілою ОСОБА_2 подано до суду заяву з проханням не притягати до адміністративної відповідальності її дочку ОСОБА_1 у зв'язку із примиренням з останньою, оскільки вона вибачилася перед нею за свою поведінку, змінила своє ставлення до неї та на даний час вона не має до неї претензій (а.п. 15).

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АА № 887217 від 19.04.2018 року (а.п. 1), заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.п. 4, 5), рапортом інспектора-чергового Кропивницького ВП від 19.04.2018 року (а.п. 3), довідкою дільничого Кропивницького ВП «Про результати проведеної перевірки за заявою ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства зі сторони дочки ОСОБА_1» (а.п. 2), письмовими поясненнями самої ОСОБА_1, що містяться в матеріалах справи (а.п. 6).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2., будучи близькими родичами, - матір'ю та дочкою - спільно проживають за адресою АДРЕСА_1 живуть як одна сім'я, ведуть спільне господарство, дійсно 19.04.2018 року о 02:30 годині за місцем їх спільного мешкання між ними виникла сварка на побутовому підгрунті, в ході якої ОСОБА_1 ображала свою матір ОСОБА_2 нецензурною лайкою, намагалась вчинити бійку, у зв'язку з чим останньою була викликана поліція. Однак, на даний час між матір'ю та дочкою відносини покращились, ОСОБА_1 свою провину визнала та змінила ставлення до потерпілої ОСОБА_2 (а.п. 15).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи;

Відповідно до ч.2, 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім'ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, за умови спільного проживання, а також на суб'єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, шляхом умисного вчинення дій психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_2

Оскільки адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, то в діях ОСОБА_1 є склад вказаного адміністративного правопорушення.

Зважаючи на те, що внаслідок дій ОСОБА_1 не було завдано значної шкоди психічному здоров'ю потерпілої, беручи до уваги фактичне примирення ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2, суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, суд вважає за можливе у відповідності з вимогами ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, закривши на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, ч. 1 ст. 173-2, 283, 284, 287 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Галина Валентинівна Бутельська