АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7366/17Суддя 1 інстанції Борис О. Н.
Номер провадження 33/774/35/К/18Суддя- доповідач Русакова І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року м.Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Русакова І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 січня 2018 р. у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаю чого

за адресою: проживає за адресою:АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 352,40 грн.

за участю:

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 січня 2018р. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За постановою суду першої інстанції, водій ОСОБА_3 11.11.2017р. о 01.18 год. в м.Кривому Розі по вул.Кропивницького біля будинку №97 керував автомобілем марки ТЗ Mercedes Benz C 200 K, днз НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності.

Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2, просить скасувати постанову та провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що в судовому засіданні було встановлено, що в момент руху і зупинки його транспортного засобу він знаходився на задньому сидінні належного йому автомобіля, а автомобілем керував його знайомий.

Вказує, що поліцейські порушили вимоги ст.266 КУпАП та п.12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки не надали ОСОБА_3 направлення до закладу охорони здоров'я.

Захисник звертає увагу, що до протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, текст пояснень яких майже повністю викладений за допомогою комп'ютерної техніки, що викликає сумнів щодо їх присутності при складанні протоколу.

Окрім того, захисник вказує, що суд першої інстанції відмовив ОСОБА_3 в задоволенні його клопотання про виклик і допит свідків, які були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, а також інспекторів патрульної поліції, які склали протокол.

Захисник вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з чим адміністративне провадження щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Також, захисник звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_3, порушивши його право на захист.

Вислухавши захисника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з боді-камери поліцейських, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №098635 від 11.11.2017 року,складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.254 - 256 КУпАП, згідно якому ОСОБА_3 з протоколом був ознайомлений, надав письмове пояснення, підтвердив, що вживав спиртні напої, однак, заперечував, що керував транспортним засобом (а.с.1, 5);

- рапортом інспектора з дорожнього нагляду ОСОБА_7, де зазначено, що 11.11.2017р. близько 01.00 год. екіпажем патрульної поліції було отримано повідомлення, що за кермом автомобіля Mercedes Benz C 200 K, днз НОМЕР_1, перебуває водій у нетверезому стані. Транспортний засіб був виявлений по вул.Ватутіна біля будинку 68 в м.Кривому Розі. Водій, який керував автомобілем побачивши автомобіль патрульної поліції різко звернув у прибудинкову територію та почав тікати. Після зупинки автомобіля, водій, який перебував за кермом швидко перестрибнув з водійського сидіння на заднє пасажирське сидіння та почав стверджувати, що він не знаходився за кермом, інших осіб які б могли керувати автомобілем, поблизу та в салоні не було, водій був з ознаками алкогольного сп'яніння,на вимоги поліцейських, в присутності двох свідків, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.6);

- письмовими поясненнями свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які підтвердили, факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.3, 4);

- розпискою ОСОБА_3, з якої вбачається, що він зобов'язується не керувати транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння (а.с.2);

- CD - диском, на якому відображені події від 11.11.2017р., щодо складання протоколу на ОСОБА_3,за порушення п.2.5 ПДР України, та обставини відмови від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_3,від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_3, адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_3, стосовно того, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, спростовуються вищевказаними доказами.

Щодо доводів захисника, що водій ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, а перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля спростовуються відеозаписом з боді-камери поліцейських, який суд в присутності захисника переглянув в судовому засіданні. З відео запису вбачається, що після зупинки автомобіля з нього ніхто не виходив, водій ОСОБА_3 знаходився в салоні автомобіля, і вже пізніше з'явився чоловік який намагався довести, що він був за кермом автомобіля Mercedes Benz C 200 K, днз НОМЕР_1, такожписьмовими поясненнями ОСОБА_3, де він зазначив, що його знайомий попросив дати йому автомобіль щоб відвезти свою знайому додому, проте з відеозапису видно, що в зупиненому поліцейськими автомобілі, крім ОСОБА_3 і його дружини нікого не було.

Доводи захисника про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викладені за допомогою комп'ютерної техніки і тому викликають сумнів щодо їх присутності під час складання протоколу, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, оскільки вони спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_3, в яких він підтвердив присутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5-зворот.), щодо нього, ці ж обставини відображені на відео запису, який було проглянуто у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини скоєного адміністративного правопорушення ОСОБА_3, що позбавило його можливості дійти обґрунтованого та законного висновку щодо його винуватості. На думку суду апеляційної інстанції, при розгляді справи порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП судом не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що поліцейськими були порушені вимоги ч.4 ст.266 КУпАП, оскільки водію ОСОБА_3 не було видано направлення до закладу охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 категорично відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі, а відмова від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння є однією з дій передбачених диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і це є проявом об'єктивної сторони даного правопорушення, і утворює його склад.

Твердження захисника, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_3 на захист, розглянувши справу за його відсутності, спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_3 був належним чином завчасно повідомлений про день і час розгляду справи, це підтверджується розпискою (а.с.21) та довідкою СМС (а.с.22), тобто він мав можливість з'явиться до суду, проте не з'явився в судове засідання, не повідомивши суд про поважність причин. З огляду на зазначені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правопорушник, не виявив належної зацікавленості у розгляді справи.

Виходячи з вимог ст.268 КУпАП справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Слід зазначити, що суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд адміністративної справи за клопотаннями ОСОБА_3 і його представника, адвоката ОСОБА_2.(ар.10,12,14,16,17), тому суд апеляційної інстанції не вбачає порушень прав правопорушника, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього, рішення суду узгоджується із правовою позицією яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України».

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 січня 2018р. у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області І.Ю.Русакова