Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3907/17 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія ч.1ст.204-1 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.,

на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 20 листопада 2017 року, близько 16 години 20 хвилин, в районі патрулювання 3/4, 3/3 після оформлення на виїзд з України у т/з литовської реєстрації марки «Тойота Тундра» д/н JBZ117, та на вїзд в Україну у зворотному напрямку не вїжджав. Під час огляду місцевості від ППр «Виступовичі» до КрП «Борутіно» виявлено на відстані до 1 км справа від н.п. Виступовичі сліди зїзду т/з високої прохідності на ґрунтову дорогу. Слід вів по лісовій дорозі близько 5 км в напрямку в н.п. Людвинівка. В подальшому сліди т/з втрачаються на асфальтному покриті. При подальшому слідуванні асфальтним покриттям було встановлено, що схожі сліди були виявлені під час перетинання залізничної колії н.п. Бережесть з подальшим виїздом на автомобільну трасу сполученням Мозир (РБ) Овруч (Україна). Зазначений громадянин за наявними базами даних являється таким як громадянин, який покинув територію України та законним шляхом на територію України не вїжджав, тобто перетнув державний кордон поза ППр, чим скоїв адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року скасувати, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Зазначив, що він за межі України 20 листопада 2017року не виїжджав. Умислу на незаконний перетин кордону не мав. Рухаючись по автодорозі Овруч-Мозир до села Виступовичі, він дійсно проїжджав пункт пропуску «Виступовичі» тому, що іншої дороги до села Виступовичі не має, та, відповідно не проїжджав контрольний пункт пропуску «Борутіно», котрий знаходиться безпосередньо біля державного кордону України. Після чого залишив автомобіль на якому рухався в селі Виступовичі, де сів на потяг та поїхав в село Бережесть, звідки вирушив до Житомира. В потязі Виступовичі-Бережесть прикордонники контроль не проводили.

Посилається на те, що у судовому засіданні не було підтверджено те, кого саме переслідували прикордонники та сліди якого саме автомобіля були знайдені в лісосмузі.

Зазначає, що жодного підтвердження того, що він за наявними базами даних являється таким як громадянин, який покинув територію України та законним шляхом на територію України не в'їжджав, суду надано не було.

Дослідивши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, які просили апеляційну скаргу задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно змісту ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ч.1ст.204-1 КУпАП відповідальність наступає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд виходив з того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-1 КУпАП, знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, а також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 20 листопада 2017року він державний кордон України не перетинав. У той день він дійсно проїжджав пункт пропуску «Виступовичі», тому, що іншої дороги до села Виступовичі не має, та, відповідно не проїжджав контрольний пункт пропуску «Борутіно», котрий знаходиться безпосередньо біля державного кордону України. Після чого залишив автомобіль на якому рухався в селі Виступовичі, де сів на дизельний потяг та поїхав в село Бережесть, звідки вирушив до Житомира.

Допитана під час розгляду справи інспектор прикордонної служби ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 на транспортному засобі, який оформлений на виїзд з України, 20 листопада 2017року перетнув пункт пропуску «Виступовичі». Згідно рапортів, фототаблиці та схеми пошукових дій встановлені сліди транспортного засобу, який обїхав пункти пропуску і за межі України не виїхав. Проте, стверджувати, що зазначені у рапортах, фототаблиці, схемі пошукових дій сліди транспортного засобу належать саме автомобілю ОСОБА_1, вона не може ( а.с.25-26).

Допитаний під час апеляційного розгляду у якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що 20 листопада 2017року він на прохання ОСОБА_1, зустрічав його на ст. Бережесть і він дійсно приїхав на дизельному потязі «Виступовичі Коростень».

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-1 КУпАП апеляційний суд вважає, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 про те, що він 20 листопада 2017року не перетинав державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України, в матеріалах справи не міститься. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в апеляційному суді.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов до висновку, що доказів, які поза всяким сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, не надано.

Доводи апеляційної скарги матеріалами справи не спростовуються.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю відповідно до вимог ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року відносно ОСОБА_1, скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 -1 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_5