Справа № 592/2311/18
Провадження № 3/592/522/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДФС у Сумській області Державної фіскальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянинки України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МА№542388, виданий 14.10.1998 Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області, рнокпп НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 18 від 05.03.2018, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що «здійснювала господарську діяльність, а саме: прийом замовлень на виготовлення та реалізацію надмогильних споруд без державної реєстрації, чим порушено ст. 63 Податкового Кодексу україни від 02.12.2010 року № 27-55-VІ зі змінами та доповненнями, що підтверджується актом про результати фактичної перевірки від 23.02.2018 № 1033/18-13-03//70».

Відповідно до ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішуються питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП об'єктивна сторона цього правопорушення характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Об'єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючі ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснювала свою діяльність систематично, тобто здійснювала свою діяльність на постійній основі.

Крім того, в поданому до суду клопотанні ОСОБА_1 категорично заперечує здійснення нею господарської діяльності, тим більше здійснення діяльності на систематичній основі. До заперечення додано копію договору оренди нежилого приміщення № 109 від 01.01.2018, укладеного між ТОВ «Лагуна» ЛТД та ФОП ОСОБА_2 (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 26.01.2009 року Серія В02 № 814387), що оренди нежилого приміщення за адресою: м. Суми, вул. Набережна річки Стрілки, 6 площею 25 кв. м., також додано копію договору підряду від 02.01.2018, укладеного між замовником ФОП ОСОБА_2 та підрядчиком ОСОБА_1 на виконання роботи з пошуку та прийняття замовлення на виготовлення намогильної споруди, та її художнього оформлення з ціною договору 1000 грн на строк до 02.04.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи складено з порушеннями.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів. При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються крім протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

В Протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи те, що всі в сукупності зазначені недоліки позбавляють суд можливості повно, всебічно та обєктивно розглянути дану справу та винести рішення, та з метою дотримання передбачених ст. 268 КУпАП прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності матеріали справи про адміністративне правопорушення підлягають поверненню до Головного управління ДФС у Сумській області Державної фіскальної служби України для належного оформлення та проведення додаткової перевірки, в ході якої слід провести дії, в тому числі і процесуальні, спрямовані на всебічне, повне і обєктивне зясування дійсних обставин справи та долучити до справи докази вчинення адміністративного правопорушення.

В разі невиконання даних вимог неможливо повно та обєктивно визначитись з кваліфікацією діяння, інкримінованого ОСОБА_1 та наявності чи відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки недотримання встановленого порядку складання матеріалів у справі про адмністративне правопорушення та неправильне їх оформлення, унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Керуючись ст.ст.164, 256, 280, 283, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП повернути до Головного управління ДФС у Сумській області Державної фіскальної служби України для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Литовченко