Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/401/18 Головуючий в 1-й інстанції Ісаков Д.О.
Єдиний унікальний № 334/270/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2018 року стосовно нього, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 17.12.2017 року о 20 год.30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Мерседес», державний номерний знак АР 5535СХ по вул. Вишнева, буд.35 у м. Запоріжжі, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засідання ОСОБА_2 свою вину у скоєнні правопорушення визнав.

28 березня 2018 року на вказану постанову захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу.

04 травня 2018 року відповідно до постанови апеляційного суду Запорізької області у поновленні захиснику-адвокату ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2018 року відмовлено, апеляційна скарга з доданими до неї документами повернута особі яка її подала.

04 червня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2018 року, в якій також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення. У зазначеній апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, суд не зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладання адміністративного стягнення, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що строк апеляційного оскарження необхідно відраховувати з 25 травня 2018 року з дня отримання ним поштою постанови Апеляційного суду Запорізької області, якою у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2018 року відмовлено.

По суті скарги просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2018 року, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Однак, ОСОБА_2 апеляційну скаргу на постанову судді від 13.03.2018 року подав 04 червня 2018 року з пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 23.03.2018 року).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що в судовому засідання під час розгляду адміністративного матеріалу ОСОБА_2 був присутній, свою вину у вчиненні правопорушення визнав та йому були розяснені порядок і строки апеляційного оскарження вказаної постанови.

Під час подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 не надав доказів, які б підтверджували наявність перешкод оскаржити постанову у передбачений законом строк. Твердження ОСОБА_2 про неможливість вчасно подати апеляційну скаргу через відсутність повного тексту постанови суду, спростовуються, матеріалами справи, відповідно до яких адвокат ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_2 отримав копію постанови 23.03.2018 року (а.с.36). А посилання апелянта на необхідність відрахування строку подачі апеляційної скарги з дня отримання ним поштою постанови Апеляційного суду Запорізької області, якою у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2018 року відмовлено є безпідставним.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду від 13.03.2018 року.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Даних про обмеження права на доступ до правосуддя ОСОБА_2 не надано.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 13.03.2018 року стосовно нього.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2018 року, у звязку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1