ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2018 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, директор ТОВ «УПК «Лєтєх», мешкає за адресою: м. Харків, вул. Новоолексіївська, 28, за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УПК «Лєтєх», директором якого є ОСОБА_1, встановлене заниження податкового зобовязання у сумі 201923 грн., в результаті чого завищена сума відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього у сумі 201 923 грн. за березень 2017р.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки не сповістила.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 вважала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, посилаючись на оскарження у судовому порядку податкового повідомлення-рішення, ухваленого на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №14809/20-40-14-05-19/3645675.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши міркування захисника, доходжу наступного:

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

За змістом вимог ст. 256, ч.1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2017р., ухвалене на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №14809/20-40-14-05-19/3645675, що став підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення №36 від 06.10.2017р. за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. оскаржене в судовому порядку, і рішення за наслідками оскарження не прийняте.

Таким чином, вказана у протоколі сума заниження податкового зобовязання не узгоджена, а тому матеріал підлягає поверненню органу, який склав протокол, для доопрацювання та усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 256, ст. 283, ст. 284 КУпАП, -

постановив:

Адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 направити до ГУ ДФС у Харківській області ДФСУ - для усунення виявлених недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя -