Справа № 189/1996/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

11.12.2018 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Пустовар О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, інвалідом не являється, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

- за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №384577 від 19.09.2018 року вбачається, що 22.08.2018 року о 13.00 год. ОСОБА_1, який знаходиться під адміністративним наглядом Покровського ВП не прибув на відмітку до Покровського ВП чим порушив п. «Г» ухвали Покровського районного суду про адміністративний нагляд.

Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №384576 від 19.09.2018 року вбачається, що 01.09.2018 року о 13.00 год. ОСОБА_1, який знаходиться під адміністративним наглядом Покровського ВП, не прибув на відмітку чим порушив п. «Г» ухвали Покровського районного суду про адміністративний нагляд.

Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №235246 від 30.10.2018 року вбачається, що 22.09.2018 року ОСОБА_1 зявився на відмітку до Покровського ВП о 22.00 год. згідно книги прийому громадян хоча у п. Г ухвали про адміністративний нагляд зазначено, що відмітка відбувається кожну 1 та 4 суботу місяця до 13.00 години.

Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №235245 від 30.10.2018 року вбачається, що 27.10.2018 року було виявлено факт порушення ОСОБА_1 умов адміністративного нагляду, оскільки останній не зявився на відмітку до Покровського ВП, що передбачено ухвалою Покровського районного суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №384577 від 19.09.2018 року, копією ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 року, поясненнями, копією постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2018 року, копією характеристики, протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №384576 від 19.09.2018 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №235246 від 30.10.2018 року, копією постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2018 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №235245 від 30.10.2018 року.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 мають місце адміністративні правопорушення, які передбачені ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КУпАП України, його вина в судовому засіданні повністю доведена.

При призначенні адміністративного покарання за вчинення ОСОБА_1 22.09.2018 року та 27.10.2018 року адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КУпАП та враховуючи характер вчинених правопорушень, а також обставини, що обтяжують та помякшують вину правопорушника, вважаю можливим притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту, оскільки такий вид адміністративного стягнення для правопорушника ОСОБА_1 є достатнім і необхідним для його виховання.

Щодо покарання за вчинення ОСОБА_1 22.08.2018 року та 01.09.2018 року адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що правопорушення були скоєні 22.08.2018 року та 01.09.2018, то на день розгляду справи судом строки, передбачені ст.38 КУпАП закінчилися.

Таким чином, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КУпАП, однак, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст.38 КУпАП, провадження в даних матеріалах підлягає закриттю.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії(Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі ОСОБА_3 проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000?II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У звязку з цим необхідно надати ОСОБА_1 десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Керуючись рішенням Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.24, 32-35, п.1 ч.1 ст.284, ст.326 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.187 КУпАП, за протоколами про адміністративне правопорушення серії ГР №235246 від 30.10.2018 року, ГР №235245 від 30.10.2018 року та накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб. Строк рахувати з моменту його фактичного затримання.

Провадження по адміністративних матеріалах по ч.2 ст.187, ч.2 ст.187 КУпАП, за протоколами про адміністративне правопорушення серії ГР №384577 від 19.09.2018 року, ГР №384576 від 19.09.2018 року у відношенні ОСОБА_1 закрити за закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Пустовар