АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4494/17Суддя 1 інстанції Ніколенко Д. М.
Номер провадження 33/774/70/К/18Суддя- доповідач Русакова І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року м.Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Русакова І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 р. у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

за участю:

захисника Бляхарського А.А.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За постановою суду першої інстанції, водій ОСОБА_2 24 вересня 2017 року о 17-50 год. по вул.Фабричній в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, керував автомобілем «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду про притягнення його до адміністративної відповідальності йому не направлялося і не вручалося, копію оскаржуваної постанови він отримав за межами строку її оскарження, тому він вважає, що пропустив встановлений законом строк на апеляційне оскарження з поважних причин, у зв'язку з чим просить його поновити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, зазначивши це у протоколі, окрім того, вважає, що протокол складено з порушенням закону, оскільки там не зазначено, який саме огляд і у який спосіб він повинен пройти на вимогу поліцейського, в матеріалах справи відсутнє направлення щодо нього на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення поліцейськими процедури огляду і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, окрім того, вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що його відсторонили від керування транспортним засобом і він передав керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів справи.

Захисник ОСОБА_2, адвокат Бляхарський А.А. в судовому засіданні апеляційної інстанції, просив поновити строк апеляційного оскарження постанови суду щодо ОСОБА_2, який пропущено з поважних причин, підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2, просив її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції від 2012.2017р. і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, вислухавши захисника Бляхарського А.А., приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 оскаржив постанову суду з порушенням встановленого законом 10-денного строку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом правомочним розглядати справу.

Доводи особи яка притягується до адміністративної відповідальності, про те, що він не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови, і не отримав копії рішення підтверджується матеріалами справи, отже, суд апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ст..285 КУпАП дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження ним був пропущений з поважних причин.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З метою забезпечення права доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_2 і поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції, виходячи досліджених матеріалів, вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №084307 від 24.09.2017 року,складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст.254 - 256 КУпАП, згідно якому ОСОБА_2 з протоколом був ознайомлений, письмово надати пояснення по суті адміністративного правопорушення відмовився, також у присутності двох свідків відмовився підписати протокол (а.с.1);

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що у їх присутності 24.09.2017р. водій ОСОБА_2 відмовився від пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі (а.с.3).

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що у їх присутності 24.09.2017р. водій ОСОБА_2 відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 4).

-CD - диском, на якому відображені події від 24.09.2017р., щодо складання протоколу на ОСОБА_2,за порушення п.2.5 ПДР України, та обставини відмови від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2,від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності поза розумним сумнівом, об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у останнього, ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння і, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а також, що йому не було надано направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, такими, що спростовуються доказами, якім суд дав належну оцінку, зокрема відеозаписом (а.с.6),з якого вбачається, що 24.09.2017р. ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1,який було зупинено співробітниками поліції, на пропозицію співробітника поліції він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння та від проходження медичного огляду в медичному закладі, в присутності двох свідків, письмовими поясненнями свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.(ар.3), з яких вбачається, що у їх присутності водію ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», а також в медичному закладі, проте, він відмовився від його проходження.

Твердження ОСОБА_2 про те, що матеріали справи не містять відомостей про його відсторонення від керування транспортним засобом і передачу керування уповноваженій ним особі, спростовуються відеозаписом з боді-камери поліцейського доданим до матеріалів справи, з якого убачається, що керування автомобілем ОСОБА_2 було передано його дружині, яка прибула на місце зупинки транспортного засобу щоб забрати автомобіль.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього не зазначені обставини скоєного правопорушення то вони безпідставні, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії БР №084307 від 24.09.2017 року,складений уповноваженою особою і відповідає вимогам передбаченим у ст.ст.254 - 256 КУпАП, підстав вважати його незаконним доказом суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи ОСОБА_2 про те, що матеріали справи не містять направлення водія на проходження огляду у закладі охорони здоров'я суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними, оскільки, ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст.7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017р. у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області І.Ю.Русакова