АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/634/17Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 33/789/39/18 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 р. м. Тернопіль

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Галіян Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працюючого до адміністративної відповідальності не притягувався,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі (600) шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 320 ( триста двадцять) гривень.

Згідно даної постанови ОСОБА_1.10.09.2017 року о 19 год 40 хв по вул. Петлюри,17 м. Івано- Франківськ, керував транспортним засобом марки " Фіат Скудо" д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу "Драгер" у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Монастириського районного суду від 01.12.2017 року. Оскаржувану постанову стосовно нього скасувати і направити справу на новий судовий розгляд.

Свої доводи мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин подій, які визнано правопорушенням. Зазначає, що не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду цієї справи оскільки знаходився у відрядженні в період з 27.11.2017 по 14.112017.це підтверджується графіком відряджень, який було долучено до матеріалів справи його заявою від 26.10.2017 року.

Крім того, вказує, що розгляд справи без його участі, позбавив апелянта можливості реалізувати свої права, передбачані ст.268 КупАП.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Справа про притягнення до адмінінстартивно відповідальночсті та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, розглянута судом 01 грудня 2017 року у відсутності правопорушника, а копію постанови останній одержав 08.12.2017 року поштовим зв'язком. Разом з тим, в період з 27.11.17 по 14.12.17 останній перебував у відрядженні, що підтверджується графіком відряджень. Таким чином строк на апеляційне оскарження постанови апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ч.2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР №219034 від 10.09.2017 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройшов огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер".

З пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності погодився пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу "Драгер".

За результатами тестування на алкоголь ОСОБА_1, прилад Алкотест 6810 "Драгер" визначив результат 0,47 проміле.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

З приводу достовірності викладених у протоколі обставин та подій ОСОБА_1 жодних зауважень не висловлював та взагалі відмовився від дачі будь-яких пояснень та підпису у протоколі.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1, то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені вини, його майновий та сімейний стан, характеризуючі дані, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов'язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції та направлення матеріалів справи на новий судовий розгляд є необґрунтованими.

Враховуючи усе викладене вище, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2017 року залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КупАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Є. Галіян