Справа №585/3218/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яковець О. Ф.
Номер провадження 33/788/536/18 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення - ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 12 жовтня 2018 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, за таких обставин.

27 липня 2018 року ОСОБА_3, о 01 год. 03 хв., рухаючись по 1 пров. Полетиків у м. Ромни Сумської області, керував автомобілем марки «Opel Astra», реєстраційний № НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що судом безпідставно не були взяті до уваги його пояснення про те, що зазначеним транспортним засобом він не керував, а знаходився під час зупинки працівниками поліції на пасажирському сидінні. Керування автомобілем в той час здійснювала його дружина ОСОБА_4

Крім того ОСОБА_3 вказує на те, що суддя, як на доказ послався на відеозапис від 27 липня 2018 року, який інспектор Зозуля Д.С. надав тільки через 1,5 місяця після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 наголошує, що даний відеозапис сфальсифікований оскільки події зафіксовані на ньому не відповідають фактичним обставинам, вважає, що цей запис зроблений пізніше, так як після цієї дати його ще двічі зупиняли працівники поліції, й інспектор Зозуля Д.С. в тому числі, бо має особисту неприязнь до нього.

Також ОСОБА_3 стверджує, що після зупинки і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення його не відсторонили від керування автомобілем, а відпустили їхати далі в якості пасажиру.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з диспозиції ст. 130 ч. 1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння запропонованому йому пройти у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2. 5 Правил дорожнього руху України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що юридична оцінка дій ОСОБА_3 за ст. 130 ч. 1 КУпАП є правильною. Суд першої інстанції, вирішуючи справу дотримався вимог ст. ст. 245; 280; 283 КУпАП, встановивши усі обставини вчиненого ОСОБА_3 правопорушення на підставі аналізу досліджених судом доказів.

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 389826, від 27 липня 2018 року, та письмовими поясненнями до протоколу свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, відповідно до ст. 256 КУпАП, є складовою частиною змісту протоколу, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського про обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

З досліджених судом вказаних доказів, зокрема й з відеозапису обставин події, вбачається, що на час події за кермом автомобіля перебував ОСОБА_3, який після зупинки він вийшов з салону автмобіля зі сторони водійського сидіння. Суд апеляційної інстанції вважає, що вже тільки цих обставин достатньо для висновку, що саме ОСОБА_3 вчиняв дії по керуванню автомобілем.

Суд апеляційної інстанції знаходить доводи апеляційної скарги про те, що автомобілем керувала ОСОБА_4 свідчать про обраний ОСОБА_3 спосіб захисту з метою забезпечення уникнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги щодо монтажу та фальсифікації відеозапису є необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції з технічного носія, на якому зберігається відеозапис, було встановлено, що зазначений файл створено 27 липня 2018 року о 01 год. 04 хв., а протокол складено о 02 год. 15 хв., що також спростовує твердження апеляційної скарги з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено до моменту фальсифікації запису. Обставин, які б вказували на те, що інспектор Зозуля Д.С. є особою, яка має неприязне відношення до ОСОБА_3, не встановлено.

Крім цього суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ОСОБА_3 мотивуючи свої апеляційні вимоги тим, що поліцейським сфальсифіковано відеозапис події правопорушення, тобто фактично обвинувачуючи поліцейського у вчиненні кримінального правопорушення, заяву про його вчинення у встановленому законом порядку не подав. За наведених обставин мотивації апеляційної скарги суд апеляційної інстанції розцінює їх як такі, що спрямовані ОСОБА_3 на уникнення ним від відповідальності за вчинене.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, беручи до уваги, що суддею дотримані вимоги ст. 33 КУпАП при вирішенні ним питання про визначення відносно ОСОБА_3 виду та розміру стягнення, підстав для скасування та зміни постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Керуючись ст. ст. 285; 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 12 жовтня 2018 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОлійник В. Б.