Справа № 486/1383/17 17.04.2018 17.04.2018 17.04.2018
Номер провадження: 33/784/87/18
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, щодо якої провадження у справі

закрито ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

прокурора Кременцова А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, щодо якої провадження закрито ОСОБА_1 на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, пенсіонерки, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

- якою, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрито в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

встановив:

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення № 44-03/130 від 13.11.2017 року,

З 07 квітня 1997 року ОСОБА_1 займала посаду начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України».

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 24.10.2014 року № 148-о «Про переукладання контракту з ОСОБА_1», у зв'язку із закінченням строку дії контракту між Міністерством охорони здоров'я України та ОСОБА_1 від 15 жовтня 2013 року № 730, продовжено дію трудового договору з ОСОБА_1 на посаді начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» на умовах нового контракту від 24.10.2014 року № 803. Дія контракту припинилась 28.02.2017 року на підставі розпорядження Южноукраїнського міського голови від 28.02.2017 № 46-р.

Уповноваженим органом управління Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» було Міністерство охорони здоров'я України.

01.03.2017 року цілісний майновий комплекс Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» передано у комунальну власність територіальної громади м. Южноукраїнськ Миколаївської області та затверджено статут державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» у новій редакції, згідно з яким Уповноваженим органом управління закладу є Южноукраїнська міська рада.

Рішенням Южноукраїнської міської ради №428 від 01.12.2016 року «Про реорганізацію (припинення) державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» шляхом перетворення в комунальний заклад «Южноукраїнська міська лікарня» ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» реорганізовано шляхом перетворення в КЗ «Южноукраїнська міська лікарня».

Відповідно до Статуту Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України 11.06.2012 № 88-о в редакції, чинній станом на 30.11.2016 року, керівництво поточною діяльністю закладу здійснює начальник закладу, який призначається на посаду наказом Уповноваженого органу управління шляхом укладання контракту.

Начальник закладу безпосередньо підпорядковується Уповноваженому органу управління та несе персональну відповідальність за виконання покладених на Заклад завдань і здійснення ним своїх функцій.

Відповідно до вказаного Статуту начальник закладу, в тому числі, встановлює працівникам розміри премій, винагород, надбавок і доплат на умовах, передбачених колективним договором та законодавством.

Наказом начальника ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 від 16.12.2016 року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2» були премійовані у тому числі і близьких родичі ОСОБА_1, які працюють в закладі - ОСОБА_3 (донька) та ОСОБА_4 (зять).

Повідомлень про наявність конфлікту інтересів, обумовленого сімейними стосунками, від ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров'я України не надходило, а пізніше, після передачі цілісного майнового комплексу ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» у власність територіальної громади м. Южноукраїнськ та до Южноукраїнської міської ради не надходило.

Будь-які заходи врегулювання конфлікту інтересів начальником Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 не вживались.

ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомивши Уповноважений орган управління закладом про наявність у неї реального конфлікту інтересів, вчинила дії та прийняла рішення, яке полягає в підписанні наказу від 16.12.2016 року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2», яким були премійовані, у тому числі і близькі особи ОСОБА_1, які працювали в закладі - ОСОБА_3 (донька) та ОСОБА_4 (зять), в умовах реального конфлікту інтересів.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Вказане правопорушення було виявлено під час отримання 23 жовтня 2017 року НАЗК листа «Про надання інформації».

Оскільки на момент розгляду справи строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закінчився, суд першої інстанції закрив провадження у справі.

Не погодившись в рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КпАП України - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КпАП України.

Посилається на те, що питання про закриття провадження у адміністративній справі, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя мав вирішити до початку розгляду адміністративної справи, без встановлення всіх обставин, в тому числі і винуватості особи.

Крім того, звертає увагу на порушення судом вимог ст. 279 КУпАП, щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки права та обов'язки її не було роз'яснено, протокол про адміністративне правопорушення не оголошувався, її пояснення не заслухано і докази не досліджувались.

ОСОБА_1 не заперечує того факту, що на момент видання наказу від 16.12.2016 року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2» вона обіймала посаду начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України».

Проте в судовому засіданні Южноукраїнського міського суду 26 січня 2018 року (при розгляді аналогічної справи) було встановлено, що наказ від 01 грудня 2016 року N2 208/01- 01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2», було підписано заступником начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_5, і вона як начальник, ніякого відношення до цього наказ немала. Тобто ніякого конфлікту інтересів в даному випадку судом не встановлено.

Зазначає, що підписувала наказ від 16.12.2016 року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2», проте в наказі відсутні прізвища працівників, а в п.1 наказу зазначено: «За сумлінну працю, значні досягнення по виконанню плану та виробничих показників за 2016 рік та організацію роботи відділень виплатити премію всім працівникам в розмірі 50% посадового окладу». Таким чином, в наказі не зазначено, що саме її донька та її чоловік, а саме ОСОБА_6 і ОСОБА_4, мають отримати встановлену наказом премію, а за такого не може бути мови про наявність конфлікту інтересів.

Стверджує, що в даному випадку ніякої неправомірної вигоди від підписання наказу від 16.12.2016року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2», в якому зазначено про преміювання всіх працівників, вона не отримала і не могла отримати.

В підготовці наказу вона участі не приймала, не мала відношення і до складанню списків осіб яким повинна бути виплачена премія відповідно до наказів від 01.12.2016 року № 208/01-01 та від 16.12.2016 року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2».

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора Кременцова А.В., який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Як вбачається з постанови судді, ухвалюючи висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені корупційного адміністративного правопорушення, суддя дослідив пояснення ОСОБА_1, яка не визнала своєї вини, посилаючись на те, що накази від 01.12.2016 року №208/01-01 та від 16.12.2016 року № 224/01-01 « Про виплату премій працівникам ДЗ СМСЧ-2» не підписувала, тому не вважає себе винуватою.

Проте, як вірно зазначено в постанові суду першої інстанції, вина останньої у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, повністю доведена наступними доказами.

Так, з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення з огляду на положення п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", оскільки, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 24.10.2014 року № 148-о «Про переукладання контракту з ОСОБА_1» у зв'язку із закінченням строку дії контракту між Міністерством охорони здоров'я України та ОСОБА_1 від 15 жовтня 2013 року № 730, продовжено дію трудового договору з ОСОБА_1 на посаді начальника Державного закладу «Спеціалізована медико- санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» на умовах нового контракту від 24.10.2014 № 803 (припинення дії зазначеного контракту відбулось 28.02.2017 на підставі розпорядження Южноукраїнського міського голови від 28.02.2017 № 46-р ) Таким чином в грудні 2016 року ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника Державного закладу «МСЧС№2». Тому, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», вона має вживати заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Серед працівників Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» були близькі родичі, ОСОБА_1, а саме ОСОБА_3 (донька) та ОСОБА_4 (зять), що підтверджується відомостями з особових карток та автобіографій останніх (а.с. 41-47). Наказами начальника ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 від 01.12.2016 року № 208/01-01 та від 16.12.2016 року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2» були премійовані у тому числі і близьких особи ОСОБА_1, які працюють в закладі - ОСОБА_3 (донька) та ОСОБА_4 (зять), що підтверджується - копіями особових карток ОСОБА_1 (а.с. 33, 34).;

- копіями особової картки, автобіографії та наказу про переведення на іншу роботу №135-о від 15.07.2015 року ОСОБА_4 (а.с. 41-43).;

- копіями особової картки, автобіографії та наказів про переведення на іншу роботу №334-2 від 01.09.2010 та №279-О від 01.10.2015 року ОСОБА_3 (а.с. 44-47).;

- копією наказу №224/01-01 від 16.12.2016 року (а.с.48);

- копіями розрахункових листів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за грудень 2016 року (а.с. 52, 53);

- копією наказу № 148-о від 24.10.2014 року (а.с. 54);

- копією розпорядження №46-р від 28.02.2017 року (а.с. 55);

- копією Положення про преміювання працівників ДЗ «СМСЧ-2 МОЗ України» (а.с. 58-61).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Водночас, приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції", у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Проте, ОСОБА_1, усвідомлюючи наявність суперечності між приватними інтересами та своїми повноваженнями, не повідомила в передбачені Законом строки, а саме не пізніше наступного дня, з моменту коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього Уповноважений орган управління закладом про наявність реального конфлікту інтересів, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, встановлені ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" та вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність за ч. 2, ст. 172-7 КУпАП.

Отже, аналіз наведених вище доказів свідчить про те, що начальник Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №2» ОСОБА_1 вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме - підписала наказ від 16.12.2016 року № 224/01-01 «Про виплату премії працівникам ДЗ СМСЧ-2», якими були премійовані, у тому числі і близькі особи ОСОБА_1, які працювали в закладі - ОСОБА_3 (донька) та ОСОБА_4 (зять), що свідчить про доведеність вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП України - вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводи ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 279 КУпАП, щодо порядку розгляду справи спростовуються наявним в матеріалах справи журналом судового засідання, відповідно до якого головуючим суддею оголошувався склад суду, учасникам процесу роз'яснювались їх права і обов'язки, та оголошувався протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1. ОСОБА_1 надавала суду пояснення щодо фактичних даних, викладених в протоколі про адмінстративне правопорушення, судом також були досліджені всі докази наявні в матеріалах провадження, за клопотанням сторони захисту були допитані свідки.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався та в повному обсязі з'ясував всі обставини, які підлягали з'ясуванню, дослідив і належним чином оцінив докази по справі, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Також є необґрунтованими доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 247 КУпАП в зв'язку з визнанням її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Оскільки, за змістом ст. ст. 247, 280 КУпАП, закриття провадження в справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення може мати місце лише тоді, коли у справі з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа, яка притягається до відповідальності у вчиненні правопорушення, тому суд обґрунтовано, відповідно до вимог закону, зазначив в резолютивній частині рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП та прийняв рішення про закриття провадження в зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Тому доводи апелянта про те, що судом прийнято незаконне та необґрунтоване рішення, з порушенням вимог матеріального та процесуального закону, є безпідставними.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Южноукраїнського міського суду від 29 січня 2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрито в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.