Справа № 487/5931/17 23.03.2018 23.03.2018 23.03.2018
Номер провадження: 33/784/70/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Грабовецька О.С.

захисника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: м. Миколаїв, ОСОБА_3, вул. Нова, 10, інша адреса АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 3 листопада 2017 року о 10.00 годині водій ОСОБА_2 по пр. Миру у районі будинку 2 в м. Миколаєві, в порушення п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей.

Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6810 на місці склав 0,75 проміле, з результатом якого водій погодився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, у зв'язку з чим не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суддя не з'ясував обставини, що мають значення для справи, всебічно, повно та об'єктивно не дослідив матеріали справи.

Стверджує, що суддя помилково прийшов до висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного спяніння, які він оцінив як належні та допустимі докази, але при цьому жодних висновків та обґрунтувань з цього питання у судовому рішенні не навів.

Зазначає, що 03.11.2017 р. він був зупинений працівниками поліції та йому було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки за допомогою технічного приладу Drager Alkotest 6810 на стан алкогольного сп'яніння, з чим він погодився, та після проходження тесту був згодний з процедурою його проходження. Потім працівники поліції почали складати відповідні процесуальні документи, а саме: акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та протокол про адміністративне правопорушення серії БР №087604, які в подальшому він підписав. Проте, після цього повідомив, що не згоден з результатами тесту та бажає пройти медичний огляд у відповідному закладі охорони здоров'я, на що працівники поліції йому відмовили, мотивуючи це тим, що він підписав всі вищевказані документи, таким чином був згоден з результатами тесту.

Вказує на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не були розяснені права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП. Також інспектор поліції не надав будь-яких документів на технічний засіб та не повідомив, чи має він спеціальні знання для проведення огляду на стан спяніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на неодноразові виклики до апеляційного суду не зявився, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, що підтвердив його захисник. Неявка ОСОБА_2 не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №087604 від 03.11.2017 р, згідно з яким ОСОБА_2 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджена результатами тестування на алкоголь; показаннями свідків, які були присутні при його складанні; на відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Ці докази в їх сукупності беззаперечно доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо незаконності постанови є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, згідно з проведеним тестуванням на місці зупинки транспортного засобу, вміст етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_2 склав 0,75 проміле. З результатами тесту ОСОБА_2 погодився, що підтверджується його підписом в акті огляду та поясненнями під час огляду, зафіксованими на відео-запису. При цьому, ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу не вимагав проведення огляду на стан спяніння у медичному закладі, про що стверджував під час апеляційного розгляду захисник.

Огляд на стан спяніння ОСОБА_2 проводився з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. З результатів тестування на алкоголь (а.с.1) вбачається, що дана квитанція містить всі необхідні складові: час та місце проведення тесту, дані про осіб учасників тестування інспектора та особу, що тестується, підписи останніх, результат тесту 0,75 %. Згідно даної квитанції, тест №1654 був здійснений за допомогою Alcotest 6810, прилад № ARAM-2204, принтер № ARAM-5601.

Свідоцтво про державну реєстрацію, сертифікат відповідності та інструкція використання діагностичного приладу Drager Alkotest 6810 свідчать про правомірність використання вказаного приладу працівниками поліції.

Крім того, згода водія ОСОБА_2 з результатами огляду на стан сп'яніння підтверджується поясненнями свідків, які допитані судом та письмовими доказами, що долучені до справи.

Так, свідок ОСОБА_4 суду першої інстанції пояснив, що 03.11.2017 р. був запрошений працівниками поліції в якості свідка того, що водій ОСОБА_2 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу Drager Alkotest 6810. З результатами огляду водій погодився. Вимоги пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі водій не висловлював.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що 03.11.2017 р. їхала разом з ОСОБА_2 в одному автомобілі та була свідком того, як ОСОБА_2 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу Drager Alkotest 6810 та підписував відповідні документи. Також стверджувала, що через деякий час після огляду водій ОСОБА_2 все ж таки виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, однак йому працівники поліції відмовили. При цьому зазначила, що після огляду ОСОБА_2 з показниками технічного приладу Drager Alkotest 6810 після проходження огляду погодився.

Однак, пояснення свідка ОСОБА_5 спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначена особа не вказана як свідок. Крім того, ці пояснення не відповідають дійсності, оскільки спростовані як показаннями в суді свідка ОСОБА_4, так і письмовими поясненнями іншого свідка ОСОБА_6, які були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, і пояснення яких повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_4 в суді та даними відеозапису.

Та обставина, що свідок ОСОБА_5 була пасажиркою транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, свідчить, що вона є заінтересованою особою. Крім того, вона не була опитана під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що викликає обгрунтовані сумніви в правдивості її показань.

Також апеляційний суд враховує, що згідно відеозапису ОСОБА_2 не висловлював вимоги пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі, про що стверджує апелянт та свідок ОСОБА_5 Тому в цій частині доводи апелянта позбавлені підстав.

З досліджених апеляційним судом матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_2 добровільно погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Підстав вважати, що порядок проведення огляду на стан спяніння співробітниками поліції було порушено, немає.

Також вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 працівники поліції запропонували пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Drager Alkotest 6810.

Водій ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки в установленому законом порядку в присутності двох свідків та погодився з результатами огляду, що засвідчив своїм підписом в квитанції (тест №1654) та в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Отже, суддя вірно дійшов висновку, що огляд ОСОБА_2 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зі згоди водія із застосуванням технічного приладу Drager Alkotest 6810, в присутності двох свідків та погодженням водія із результатами такого огляду.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: