ПОСТАНОВА

КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

30 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., за участю особи, адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, 01.05.2018 року о 00 годині 29 хвилин, рухаючись по вул. Семашко 10 в м. Києві, керував автомобілем «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на обґрунтування чого зазначає наступне.

В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував належним чином усіх обставин справ, не надав об'єктивну оцінку доказам наявним в матеріалах справи прийшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Апелянт також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складено із значними порушеннями вимог закону через що його неправомірно визнали винуватим та незаконно притягнуто до відповідальності у вчинені адміністративного правопорушення.

На цих підставах апелянт просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року відносно ОСОБА_3 скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, яки підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та викладені доводи в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Але при винесенні постанови від 5 липня 2018 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, однак, чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та, що він відмовився від проходження огляду стан сп'яніння, суд в постанові не вказав.

Посилання суду на пояснення свідків є необґрунтованими, оскільки, ці пояснення по своїй суті не є поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому, зі змісту цих пояснень вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп'яніння, не уточнюючи чи він відмовився проходити на місці чи у медичному закладі. Адже, як зазначає сам ОСОБА_3 у своїх поясненнях він не відмовлявся від проходження огляду, а ні за допомогою приладу Драгер, а ні у медичному закладі.

На відео, що наявне в матеріалах справи, та на яке також посилається суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_3, відсутня вимога до водія з боку поліції пройти огляд на місці зупинки на приладі Драгер, а після відмови ОСОБА_3 вимога пройти огляд у лікаря-нарколога. Послідовність дій поліції, зафіксованих на відео доводить порушення ними процедури передбаченої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Слід також прийняти до уваги пояснення ОСОБА_3, з яких вбачається, що він погодився пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, який мав би підвезти інший екіпаж. При цьому, прочекавши досить тривалий час працівниками поліції було запропоновано відмовитися від огляду на пристрої Драгер, залишити авто на місці зупинки і самостійно звернутися до лікаря-нарколога для проходження огляду на стан сп'яніння та у разі позитивного результату протокол буде анульовано, що в подальшому він і зробив.

Таким чином, з пояснень ОСОБА_3 та з переглянутого відео, можна зробити висновок, що працівники поліції ввели водія ОСОБА_3 в оману, спотворили на свій розсуд порядок, яким передбачена процедура огляду водія, надали неправильні роз'яснення законодавства, які зовсім по-іншому регулюють питання огляду водія на місці зупинки та у закладі охорони здоров'я.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції а також рапорт працівника поліції із зазначенням причин зупинки транспортного засобу.

Отже, враховуючи вищевикладене слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД 302861 відносно ОСОБА_3 складений із значними порушеннями та всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий протокол слід вважати недійсним.

Про відсутність у водія ОСОБА_3, ознак алкогольного сп'яніння свідчить Висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №005103 від 01.05.2018р., з якого вбачається, що ознак сп'яніння не виявлено. При цьому, вказаний висновок було перевірено апеляційним порядком, зокрема, направлено запит до Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» для підтвердження достовірності проходження водієм ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння на що отримано позитивну відповідь з наданням копій лабораторних досліджень та акту медичного огляду.

Таким чином, фактично, вина ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель