Номер провадження: 33/785/193/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретарів судового засідання - Стоянової Л.І. та Тьосової Я.В., а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 31.10.2017 року о 13 годині 02 хвилини, керував транспортним засобом «Alfa Romeo 33», д/з ВЕ 8960 АІ в м. Одесі, по вул. Краснова, 14, з ознаками алкогольного спянінння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан спяніння ОСОБА_2, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

За даним фактом, відносно ОСОБА_2, було складено протокол серії БР №243960 від 31.10.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_3, діюча в інтересах ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки не встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Апелянт зазначає, що не згодна з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №243960 від 31.10.2017 року, оскільки що він складений з порушенням Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В даному протоколі не зазначені ознаки алкогольного спяніння, не має відомостей про те, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, а він відмовився від такого огляду, а після відмови на проходження огляду на спеціальному технічному засобі, відмовився від проходження огляду і в медичному закладі.

Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, оскільки він знаходився в неробочому стані на парковці, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особисто не бачили, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, відеозапис такого керування до матеріалів справи не долучався, а також в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис свідків, що вони були ознайомлені зі своїми правами.

Відповідно представник просить розглянути апеляційну скаргу, постанову Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а постанова районного суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, районним судом були прийняті належні заходи щодо повідомлення та виклику ОСОБА_2 в судове засідання районного суду (а.с. 13-16 ) і розгляд адміністративної справи відбувся за його участю.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпААП, суддя районного суду послався на докази: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та інші матеріали адміністративної справи.

В апеляційному суді ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

При цьому ОСОБА_2 заперечив факт вчинення ним правопорушення та пояснив, що 30.10.2017 року він їхав на своєму автомобілі «Alfa Romeo 33», д/з ВЕ 8960 АІ в м. Одесі і в цей час він зламався. З цієї причини він залишив його на стоянці та пішов додому. На наступний день він посварився з дружиною, після чого вживав алкогольні напої, вирішив спати в машині, внаслідок чого знаходився на стоянці біля свого автомобіля. При цьому у автомобілі був піднятий капот та грала музика. В цей час до нього підійшли співробітники поліції та звинуватили у тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, але він з цим не погодився, так як автомобілем не керував і співробітники поліції не зупиняли його під час керування транспортним засобом. Йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу, а свідки не можуть підтвердити факт керування ним в стані алкогольного спяніння, так як вони цього не бачили. На місці відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, який було складено в той же час іншим екіпажем співробітників поліції, а саме за правопорушення щодо знаходження його у громадському місці в стані алкогольного спяніння. Наполягає на тому, що адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не вчиняв і просить постанову районного суду скасувати.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 повністю підтримала пояснення апелянта і також просила постанову районного суду скасувати, в звязку з тим, що судом не були встановлені та перевірені факти, як мали суттєве значення для прийняття по справі законного судового рішення.

Пояснення ОСОБА_2 знайшли своє часткове підтвердження в поясненнях свідка ОСОБА_6, який є батьком ОСОБА_2 та які він надав апеляційному суду і згідно яких, 31.10.2017 року, йому подзвонив син та сказав, що його затримано співробітниками поліції. Коли він прибув на місце то побачив, що син знаходився на стоянці біля автомобіля і з його слів він узнав, що син автомобілем не керував. Він бачив, що автомобіль сина було відчинено, сидіння в автомобілі складено, а коли він намагався його завести, то воно не заводилось, так як сів акумулятор. Оглянувши автомобіль він встановив причину поломки, а саме розрив паска двигуна. Він був свідком складання відносно його сина протоколів про адміністративне правопорушення за перебування в нетверезому стані та за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 243960 від 31.10.2017 року, ОСОБА_2, 31.10.2017 року о 13 годині 02 хвилині, керував транспортним засобом «Alfa Romeo 33», в м. Одесі, по вул. Краснова, 14, з ознаками алкогольного спянінння і від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків / а.с. 2 /.

Однак слід звернути увагу на те, що законодавець передбачає два шляхи проведення встановлення стану алкогольного спяніння у осіб, які керують транспортними засобами, а саме: шляхом проходження тесту на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою пристрою «Драгер» або проведення огляду на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Разом з тим, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження огляду на стан спяніння встановлений ст. 266 КУпАП, окрім неї також встановлений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (Далі Порядок) передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоровя.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан спяніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобовязаний був запропонувати останньому пройти тест на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобовязаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану спяніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Про те, що ОСОБА_2 був не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП свідчить його відмова від підпису в даному протоколі.

Разом з цим, відповідно до змісту протоколу співробітники поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не вказали на те, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в районному суді, з приводу того, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу, апеляційний суд сприймає критично, так як дані свідки є співробітниками поліції та особами, які складали протокол про адміністративне правопорушення, в звязку з чим є зацікавленими у винесенні судового рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, а відеозапис з нагрудних камер відео спостереження з місця події, який міг би підтвердити їх пояснення у матеріалах адміністративної справи відсутній.

Слід також звернути увагу на те, що з наданих цими свідками в районному суді пояснень вбачається, що про керування ОСОБА_2 транспортним засобом їм стало відомо зі слів свідка ОСОБА_7 Крім того матеріали справи не містять відеозапис з мобільного телефону свідка ОСОБА_7, що могло підтвердити пояснення працівників поліції.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_8 вказав, що був запрошений в якості понятого при відмові ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. При цьому вказав, що у ОСОБА_2 були ознаки алкогольного спяніння, однак він категорично заперечував проти керування транспортним засобом на стан спяніння що стало наслідком його відмови пройти огляд на стан спяніння. При цьому свідок не міг підтвердити факт пропонування працівниками поліції ОСОБА_2 пройти огляд в умовах медичного закладу. Також свідок пояснив, що в розмові між особами, які були на місці складання протоколу він почув, що нібито факт керування ОСОБА_2 автомобілем був зафіксований на відео, однак ніякого запису йому для огляду не надавалося, в звязку з чим підтвердити чи спростувати зазначений факт не міг.

Слід зазначити, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не були очевидцями того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а з наданих цими свідками пояснень вбачається, що про керування ОСОБА_2 транспортним засобом стало відомо зі слів свідка ОСОБА_7 та вході огляду наданого цим свідком відеозапису з належного йому мобільного телефону. При цьому, як повідомили зазначені свідки, перекопіювати запис з мобільного телефону вони не змогли, в звязку з чим він не був долучений до матеріалів справи.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_2 про те, чи керував він транспортним засобом, апеляційним судом приймалися заходи для виклику та допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_7, який надав письмові пояснення з приводу того, що він був свідком, як саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом та фіксував це на мобільний телефон, однак це виявилося неможливим, так як за адресою, яку надав свідок ОСОБА_7 він фактично не перебуває, що підтверджується листом Авангардівської селищної Ради Овідіопольського району Одеської області за № 9 від 26.02.2018 року.

Районний суд, в своїй постанові послався на пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, але їх пояснення в судовому засіданні не перевірив, що не може вважати доказом винуватості ОСОБА_2 при наданих останнім запереченнях.

На підтвердження пояснень ОСОБА_2 про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП в матеріалах адміністративної справи є копія постанови серії ГБ № 453892 від 31.10.2017 року, згідно якої ОСОБА_2, 31.10.20147 року, в м. Одесі на вул. Краснова, знаходився в громадському місці, в стані алкогольного спяніння за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності / а.с. 12 /.

Апеляційний суд вважає, що ця постанова свідчить про знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння в громадському місці, а не керуванні ним транспортним засобом.

В звязку з вищевикладеним справа розглянута на підставі наявних в ній доказів і судом апеляційної інстанції вичерпані всі можливості для їх встановлення.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2, у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан спяніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення обєктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_2 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення, який було складено працівником патрульної поліції, не підтверджено належними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення помилковим, оскільки він ґрунтується не на обєктивних доказах, а на субєктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому винуватість його є недоведеною.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у звязку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 ОСОБА_9 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_9 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_9 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_9 України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 ОСОБА_9 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 ОСОБА_9 України, як норму прямої дії.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова судді від 18.12.2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю в звязку з недоведеністю провини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та 62 ОСОБА_9 України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 / один / рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 - закрити в звязку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10