Справа № 359/7784/18
Провадження № 3/359/2939/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М. розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за участю прокурора Добривечір К.В., адміністративний матеріал, що надійшов від Національної поліції України Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого головним державним інспектором відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів Київської митниці Державної фіскальної служби, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МЕ № 812947, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 05.06.2007 року, реєстраційний номер картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 428 вбачається, що ОСОБА_1, порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, не повідомивши НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з придбанням ним 18.04.2017 автомобіля на суму 130 000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 429 вбачається, що ОСОБА_1, порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, не повідомивши НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з отриманням 18.04.2017 доходу в сумі 140 000 гривень від відчуження автомобіля, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 430 вбачається, що ОСОБА_1, порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, не повідомивши НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з отриманням ним 08.06.2017 доходу в сумі 159 198, 35 гривень від відчуження автомобіля, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні протоколи про адміністративне правопорушення підтримав та просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУПАП та накласти на нього стягнення у межах санкції зазначеної норми.

В судове засідання ОСОБА_1 зявився, вину визнав, просив суворо не карати. Пояснив, що вчинив дане правопорушення через необережність, умислу у нього не було, це сталось через те, що він не володів в достатній мірі інформацією стосовно необхідності заповнення декларації про суттєві зміни в майновому стані.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суддя приходить до висновку, про необхідність закриття провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Так, положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до наказу Київської митниці ДФС від 04.01.2017 № 6-О, призначено на посаду головного державного інспектора відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів Київської митниці ДФС, державний службовець категорії «В».

Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з приміткою ст. 172-6 КУпАП субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зі змінами, внесеними рішенням НАЗК від 18.08.2016 № 1) визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи: 1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування: щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці; декларації, передбачені абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших субєктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог та форми. Згідно з пунктом 2 розділу ІІ зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Судом встановлено, що 18.04.2017 року в територіальному сервісному центрі МВС « 3244 між громадянкою ОСОБА_2 (продавець) та громадянином ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 3244/2017/421079. Предметом зазначеного договору є автомобіль марки Citroen, моделі С 4, VIN-код VF7LANFUF74605131 за ціною 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень. У договорі відсутні відмітки про придбання транспортного засобу в розстрочку, тому право власності на вищезазначений транспортний засіб перейшло 18.04.2017 року до ОСОБА_1

Відповідно до п. 2.1 договору «передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна».

На підставі правовстановлюючих документів ОСОБА_1 подано заяву № 116627883 від 18.04.2017 на перереєстрацію даного транспортного засобу за собою, чим додатково підтверджено факт набуття 18.04.2017 за наданим до заяви договором № 3244/2017/421079 від 18.04.2017, право власності на авто.

Таким чином, ОСОБА_1, придбавши майно на суму 130 000 грн., що становить 81, 25 прожиткових мінімумів працездатних осіб, установлених на 01 січня 2017 року, повинен був здійснити додаткові заходи фінансового контрою, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції». Тому у нього виник обовязок, передбачений цією нормою, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК.

Додатково, судом встановлено, що 18.04.2017 в територіальному сервісному центрі МВС № 3244 між громадянином ОСОБА_1 (продавець) та громадянкою ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 3244/2017/421126. Предметом зазначеного договору є автомобіль марки Volkswagen, моделі Polo, VIN-код XW8ZZZ61ZBG014193 за ціною 140 000 (сто сорок тисяч) гривень. У договорі відсутні відмітки про придбання транспортного засобу в розстрочку, тому право власності на вищезазначений транспортний засіб перейшло 18.04.2017 року до ОСОБА_2

Відповідно до п. 2.1 договору «передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна».

На підставі правовстановлюючих документів ОСОБА_2 подано заяву № 116622927 від 18.04.2017 на перереєстрацію даного транспортного засобу за собою, чим додатково підтверджено факт набуття 18.04.2017 за наданим до заяви договором № 3244/2017/421126 від 18.04.2017, право власності на авто.

Таким чином, ОСОБА_1, отримавши дохід від продажу майна на суму 140 000 грн., що становить 87, 5 прожиткових мінімумів працездатних осіб, установлених на 01 січня 2017 року, повинен був здійснити додаткові заходи фінансового контрою, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції». Тому у нього виник обовязок, передбачений цією нормою, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК.

Також, судом встановлено, що 08.06.2017 в територіальному сервісному центрі МВС № 8043 між громадянином ОСОБА_1 (продавець), в особі ОСОБА_3, який діє на підставі доручення, та громадянкою ОСОБА_4 (покупець), укладено договір купівлі-продажу № 8043/2017/490980. Предметом зазначеного договору є автомобіль марки Citroen, моделі С 4, VIN-код VF7LANFUF74605131 за ціною 159198 (сто пятдесят девять тисяч сто девяносто вісім) гривень 35 копійок. У договорі відсутні відмітки про придбання транспортного засобу в розстрочку, тому право власності на вищезазначений транспортний засіб перейшло 08.06.2017 року до ОСОБА_4

Відповідно до п. 2.1 договору «передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна».

На підставі правовстановлюючих документів ОСОБА_4 подано заяву № 119761295 від 08.06.2017 на перереєстрацію даного транспортного засобу за собою, чим додатково підтверджено факт набуття 08.06.2017 за наданим до заяви договором № 8043/2017/490980 від 08.06.2017, право власності на авто.

Таким чином, ОСОБА_1, отримавши дохід від продажу майна на суму 159198,35 грн., що становить 99, 5 прожиткових мінімумів працездатних осіб, установлених на 01 січня 2017 року, повинен був здійснити додаткові заходи фінансового контрою, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції». Тому у нього виник обовязок, передбачений цією нормою, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), ОСОБА_1, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у звязку з придбанням 18.04.2017 року майна (транспортного засобу марки Citroen, моделі С 4) на суму 130 000 гривень; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у звязку з отриманням 18.04.2017 року доходу від відчуження автомобіля (марки Volkswagen, моделі Polo) у сумі 140 000 гривень та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у звязку з отриманням 08.06.2017 року доходу від відчуження автомобіля (марки Citroen, моделі С 4) в сумі 159198,35 грн. подано не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що останній мав умисел на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині 1 статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст.10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 р., зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

З огляду на вище викладене, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із вищезазначених норм законодавства, завжди характеризується умисною формою вини.

Суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 надані ним у суді про відсутність в нього прямого чи непрямого умислу на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані та звертає увагу, що під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 мотивів, спрямованих на уникнення фінансового контролю.

Крім цього, суд звертає увагу, що в працівників Департаменту захисту економіки Національної поліції України відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України та інше.

Слід зазначити, що згідно Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, серед інших, боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування, протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 р., цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому субєкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття «субєкт декларування», зазначений у ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає субєктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані субєктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін субєктом декларування.

Верховний Суд України в своїй постанові від 11.04.2018 р. справа № 814/886/17, також наголосив, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 N 1 "Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції" (Рішення N 1) розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII).

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Будь-які органи (юридичні особи) Національної поліції України, до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відносяться. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції. Посадовці Національної поліції, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення. Але усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію та не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, тільки НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Таким чином, посадові особи правоохоронних органів здійснюючи перевірку особи, як субєкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, виходять за межі своїх повноважень, та діють по за межами діючого законодавства.

За таких обставин обраний Департаментом захисту економіки Національної поліції України спосіб отримання інформації з визначених у запиті правових підстав, по суті, свідчить про проведення перевірки поданої ОСОБА_1 декларації, що не передбачено чинним законодавством та слід розцінювати як намагання правоохоронців ініціювати збір інформації у не передбачений законом спосіб та фактичне перебирання на себе повноважень державних органів, уповноважених на здійснення функцій контролю у сфері запобігання та протидії корупції. Органи національної поліції не мали права збирати документи у той спосіб та порядок, як це було ними зроблено, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі. Тому вказані документи не можуть прийматися судом для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, визначеного ч. 2 ст. 172-6 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк