Справа № 645/5108/18
Провадження № 3/645/1715/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.08.2018 року о 06 год. 35 хв. в м. Харкові по пр. Льва Ландау, 66-г, керував автомобілем Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в закладі охорони здоровя «Обласний наркологічний диспансер», у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

Вказаними діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, які передбачають обовязок водія на вимогу працівників патрульної поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Притягуваний ОСОБА_2 в судовому засіданні вину в скоєнні правопорушенні не визнав та пояснив, що 18.08.2018 року о 06 год. 35 хв. в м. Харкові по пр. Льва Ландау, 66-г, він був зупинений працівниками поліції в той час, як він керував в керував автомобілем Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1, для перевірки документів. На вимогу працівників поліції він надав їм відповідні документи, що підтверджували право керувати вказаним транспортним засобом. В процесі спілкування працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти медичний огляд на місці зупинки для перевірки стану спяніння. В звязку з тим, що ОСОБА_2 був тверезий, а підозри на свою адресу вважав безпідставними, він проходження такого огляду портативними засобами на місці зупинки він відмовився, проте погодився на проходження відповідного огляду в закладі охорони здоровя. Не зважаючи на це, працівники поліції склали відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, після складення якого запросили понятих. За таких обставин ОСОБА_2 вимушений був самостійно прослідувати до закладу охорони здоровя, проте через сплив двох часів з моменту зупинки в проходженні такого огляду йому було відмовлено.

На підтвердження власних доводів з боку ОСОБА_2 в процесі розгляду справи було завлено низку клопотань, в тому числі про допит в судовому засіданні свідків, дослідження відеоматеріалу.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності і наявні підстави вважати, що у суду відсутні повноваження необхідності з'ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

В протоколі вказано, що адміністративне правопорушення мало місце 18.08.2018 року. На час постановлення судового рішення, термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП сплинув.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду адміністративного матеріалу суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_3 проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthersv. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Враховуючи обставини, з приводу яких відносно ОСОБА_1 був складений відповідний протокол, строк накладення адміністративного стягнення за його вчинення на момент розгляду справи сплинув.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 38, ч. 7 ст. 247, ст. ст. 283- 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її вручення особі, щодо якої винесено постанову до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя -