АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2517/17 Номер провадження 33/786/173/18Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участі:

секретаря судового засідання Костюченко М.В.

апелянта ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2017 року

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови 05.10.2017 року близько 19-00 год., ОСОБА_2 в м. Гадяч по вул. Г.Майдану , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорюючи доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП просить постанову суду щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити.

При цьому вказує, що судом під час розгляду вказаної справи не було звернуто уваги на фактичні обставини та безпідставно відмовлено йому у задоволенні клопотання про закриття провадження на підставі п.8 ст.247 КУпАП.

Зокрема посилається на те, що Гадяцьким районним судом Полтавської області здійснюється розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. За змістом повідомлення про підозру від 28.11.2017 року та обвинувального акту від 29.11.2017 року вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено. що 5.10.2017 року , близько 19 год. по вул.. Г.Майдану в м. Гадяч, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував легковим автомобілем НОМЕР_1 та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 Тобто, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за одним і тим же фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, щодо ОСОБА_2 було порушено як кримінальне ( з огляду на наслідки, що настали), так адміністративне провадження одночасно.

Апелянт звертає увагу на те, що в обвинувальному акті, вчинення ним ДТП у стані алкогольного спяніння визнано обтяжуючою вину обставиною. Отже, ОСОБА_2 вважає, що за вчинене діяння він буде двічі нести відповідальність.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що він є інвалідом війни, а тому суддею безпідставно стягнуто з нього судовий збір у розмірі 320 грн.

Переглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні матеріалів та детально наведені у постанові суду і є правильними.

Фактичні обставини справи ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду не оспорюються, а тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено місцевим судом.

Суддею суду першої інстанції дана правильна оцінка зібраним у праві доказам, які підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Зокрема, його вина доведена протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 063098, згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем OPEL VECTRA OZCF69, д.н.з. ВІ0751СЕ063098 ( а.с.1); висновком № 89 від 05.10.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зі змісту якого вбачається, що на час огляду ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння ( а.с.6).

Вважаю, що місцевим судом, дана обєктивна оцінка доказам, які знаходяться у матеріалах справи та не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості. У звязку з цим правильною є кваліфікація інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

Доводи апелянта про те, що суддя безпідставно відмовив у закритті провадження по справі на підставі п.8 ст..247 КУпАП є неспроможними, виходячи з такого.

Підставою для закриття провадження по справі на підставі п.8 ст247 КУпАП апелянт вважає наявність повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України.

Проте, як правильно зазначено в оскарженій постанові, вказане кримінальне провадження розпочате не по факту керування ОСОБА_2. який перебував у стані алкогольного спяніння транспортним засобом 05.10.2017 року, а по факту ДТП, вчиненої 05.10.2017 року ОСОБА_2 (який перебував у стані алкогольного сп"яніння ), внаслідок якої потерпілому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. Тобто, апелянта притягнуто до різних видів відповідальності (адміністративної та кримінальної) за різні діяння, які були вчинені ним одночасно, але не є тотожними.

За таких обставин доводи апелянта про те, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне й те ж діяння є безпідставними. До того ж, як вбачається зі змісту ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 04.01.2018 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України внаслідок примирення винного з потерпілим.

З огляду на вище наведене, доводи апелянта про незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними, а тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта про незаконність стягнення з нього судового збору в розмірі 320 грн. на користь держави.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом 3-ї групи та інвалідом війни ( а.с.7). Тобто, він є особою прирівняною до інвалідів Великої вітчизняної війни, які у відповідності до п.8 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На дану обставину не звернув уваги суд першої інстанції, в звязку з чим, постанова суду в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.12.2017 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 320 грн.

В іншій частині постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.12.2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар