Справа № 484/2000/18
Провадження № 3/484/708/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Маржина Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко Р.М.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, та його захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську матеріали, які надійшли до суду 11.05.2018 року з Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, НОМЕР_1, виданий 19.04.2004 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2, не одруженого, не працюючого, не інваліда, утриманців не має, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідчення водія ЕІЯ № 170475 від 22.05.2004 року, видане МРЕВ м. Новоукраїнка, замість якого виданий тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами ТД 762398, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 01.05 (або 03).2018 року о 21.00 годині в парку «Петровського» в м. Первомайську Миколаївської області передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_3, 17.05(або 03).ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканцю Миколаївської області, м. Первомайська, вул. Вознесенська, 93, який в Миколаївській області, м. Первомайськ в парку «Петровського» керував автомобілем НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9«Г» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав і пояснив, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час дійсно перебував у парку в центрі м. Первомайська, з друзями вживав алкоголь і сильно спянів, внаслідок чого нічого не памятає. Прийшов у себе на задньому сидінні своєї машини і виявив, що знаходиться біля наркодиспансеру, звідки вийшов його брат ОСОБА_3 з поліцейськими. Брат сів за кермо і вони поїхали додому. Вже зранку він дізнався, що у парку йому стало погано. Друзі викликали його брата ОСОБА_3, щоб той забрав машину. Дзвонили йому з його телефону. Коли брат приїхав, друзі донесли його до машини і поклали на заднє сидіння, а брат сів за кермо. Ключі він дістав з кишені його штанів. Майже одразу на місці їх зупинили працівники поліції; сказали, що брат пяний і повезли його до наркодиспансеру. Пояснень у свідків, які його викликали і принесли брата у машину, поліцейські не відбирали. Освідування на місці не проводили. Він у цей час в себе не приходив, у якому стані був його брат не знає, ключи від машини йому не передавав і не знав, що той керує його автомобілем. Як зявилися його пояснення у протоколі не знає, тому що взагалі не памятає подій того вечора.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши письмові докази, додані до протоколу, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, формулювання викладеного у протоколі обвинувачення не містить усіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п.1.10 ПДР України власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, що має майнові права на транспортний засіб і має при цьому відповідні документи; водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу в даному випадку повинен був мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб та діючий договір обовязкового страхування цивільної відповідальності транспортного засобу.

Відповідно до п.2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, відповідно до змісту п.10.1, 2.1а та 2.2 ПДР України ОСОБА_1 дійсно є власником і водієм транспортного засобу ВАЗ-211040 д.н.з. НОМЕР_4, чого він не оспорював, хоча жодного документу про належність вказаного транспортного засобу до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до п. 2.9 «г» водію заборонено передавати керування транспортним засобом особам, що перебувають у стані алкогольного спяніння, під впливом наркотичних або токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані втоми або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу.

За таких обставин, відповідно до п. 2.9 «г» ПДР України ОСОБА_1 як власник водій транспортного засобу є відповідальним за його технічний стан або експлуатацію і несе відповідальність за допуск до керування наданим транспортним засобом особи, яка перебуває у стані алкогольного спяніння.

Зі змісту зазначених норм і диспозиції частини першої статті 130 КУпАП вбачається, що форма вини в даному випадку може бути лише у виді умислу. Особа не лише повинна свідомо передати право керування іншій особі, але і усвідомлювати, що та перебуває у стані алкогольного спяніння.

З матеріалів справи та пояснень свідків ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вбачається, що у вказаний у протоколі час ОСОБА_1 перебував у стані сильного алкогольного спяніння, внаслідок чого втрачав контроль над собою, не міг самостійно пересуватися, говорити. Саме через такі обставини друзі ОСОБА_1, щоб не допустити його за кермо, з його телефону викликали його брата ОСОБА_3 Після приїзду брата вони донесли ОСОБА_1 до машини, поклали його на сидіння, а ОСОБА_3, не питаючи дозволу у ОСОБА_1, дістав з кишені його штанів ключі від машини і сів за кермо. Такі повідомлені свідками факти підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що він не передавав керування своїм транспортним засобом братові, оскільки за своїм фізіологічним станом не міг цього зробити. Така обставина підтверджується також і тим фактом, що письмові пояснення ОСОБА_1 не додані до протоколу про адміністративне правопорушення. Як пояснив сам ОСОБА_1, він фізично не міг їх написати, тому що не володів собою.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, які становлять обєктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також він не мав умислу на вчинення таких дій, тобто його вина у тому, що будь-хто інший керував його автомобілем, відсутня, а відповідно відсутня і субєктивна сторона вказаного правопорушення.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 259635, в якому викладене обвинувачення, наявні численні неточності, які взагалі не дозволяють однозначно встановити час і місце вчинення діяння. Місяць складення протоколу та вчинення діяння можна читати неоднозначно: або «03», або «05». «Парку Петровського», який заначено як місце вчинення правопорушення, в м. Первомайську нема. Тож такі елементи обєктивної сторони правопорушення як час і місце вчинення правопорушення, не зазначені у викладеному обвинуваченні.

Також у формулюванні обвинувачення зазначено, що водій передав керування транспортним засобом, але не зазначена особа водія і не вказано, яким транспортним засобом.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 259635 від 01.03(або 05).2018 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. У викладеному у протоколі обвинуваченні відсутні всі необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема: обєктивна, субєктивна сторона та субєкт правопорушення.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 судом на підставі наявних доказів не встановлено наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а тому надану справу слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 221, 245, 246, п.1 ч.1 ст. 247, 248, 249, 251, 252, 279, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: