Справа № 163/1719/18 Провадження №33/802/232/18 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч. 1 ст. 483 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Павловій Н.А., представника митного органу Пікалюка М.С., захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, на постанову судді Любомльського районного суду від 19 жовтня 2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 90409 гривень 39 копійок з конфіскацією в дохід держави автомобіля «Фольксваген Крафтер» 2006 року випуску, німецький н.з. НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, вартістю 90409,39 гривні.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона слідуючи 03.06.2018 з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Фольксваген Крафтер», н.з. НОМЕР_1, перемістила вказаний автомобіль з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави переміщення транспортного засобу одержаного незаконним шляхом документа - нотаріального доручення на право керування зазначеним автомобілем, посвідчення якого вчинив неіснуючий в місті Франкфурт-на-Одері(Німеччина) нотаріус Герхард Бетке.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона не знала, що доручення на автомобіль підроблене. В зв'язку з чим просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану, а справу закрити за відсутністю в її діях складу порушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника, який, апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених в ній, думку представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення саме ОСОБА_3 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так, встановлено, що під час проходження митного контролю ОСОБА_3 до митного оформлення подала, як підставу переміщення транспортного засобу Фольксваген Крафтер», н.з. НОМЕР_1, , нотаріально посвідчене доручення на право керування зазначеним автомобілем, завірене нотаріусом Герхард Бетке, в місті Франкфурт-на-Одері(Німеччина).

Разом з тим, як вбачається з інформації завідуючої нотаріальної палати Бранденбургу нотаріус з іменем Герхард Бетке недійсний.

Крім того, пояснення ОСОБА_3 щодо обставин придбання автомобіля є сумнівними, оскільки остання пояснювала, що взяла автомобіль нібито в оренду, хоча до митного органу нею було подано саме довіреність з перекладом на російську мову, котра передбачала право на передачу транспортного засобу іншим особам і його продаж, що зовсім не відповідає змісту орендних відносин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 03.06.2018 вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України автомобіля марки «Фольксваген Крафтер», н.з. НОМЕР_1, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для його переміщення документа, що одержаний незаконним шляхом, а саме: нотаріально посвідченого доручення від 31.05.2018. Даний висновок є чітким та послідовним, не містить суперечностей, а тому підстав в апеляційного суду сумніватися в його достовірності немає. Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі.

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам, а також обґрунтовано спростовані версії сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_3 до інкримінованого правопорушення.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, безпідставними.

У відповідності до вимог ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; ...5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення .

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.483 ч.1 МК України та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції з підстав зазначених в апеляційній скарзі, немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 19 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського О.М.Клок

апеляційного суду