Справа № 344/2983/18
Провадження № 33/779/253/2018
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та визначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_2 26.02.2018 року о 22.20 год. в м. Івано-Франківську по вулиці Івасюка керував транспортним засобом марки "BMW 525 TDS, Н.З. RJA 18695 з ознаками наркотичного спяніння: розширені зіниці очей, очі не реагували на світло, поведінка не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її необґрунтованість та незаконність. Зазначає, що розгляд справи відбувся без дослідження усіх фактичних обставин справи, суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_2, тим самим було порушено його право на захист. Апелянт не мав змоги довести в суді, що його відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі була спровокована незаконними діями працівників поліції. Крім того, його пояснення в суді могли вплинути на призначення судом стягнення.

Просить скасувати постанову суду за закрити провадження по справі.

До початку розгляду справи в апеляційному суді апелянт подав клопотання про закриття провадження по справі на підставі ст.38 КУпАП у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, достовірно знаючи про час і місце розгляду адміністративної справи щодо нього, апелянт в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Клопотань про перенесення судового розгляду від апелянта не надходило.

Перевіривши матеріали провадження, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Приймаючи рішення про визнання апелянта винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд належно дослідив надані докази та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2

Відповідно до Інструкція "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" передбачено, що "У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя."

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та апеляційної скарги, апелянт заперечував свою вину у вчиненні правопорушення. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинам та не підтверджені при апеляційному перегляді.

Встановивши у присутності двох свідків факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку поліцейський у присутності цих свідків відповідно до вимог зазначених вище нормативних актів обґрунтовано склав відносно правопорушника протокол про адміністративне правопорушення. Окрім того, наявний в матеріалах справи висновок Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру про те, що ОСОБА_2 відмовився від огляду для виявлення ознак алкогольного чи наркотичного спяніння.

Дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп'яніння, а саме - відмова від його проходження - у протоколі працівником поліції зазначені.

Дана обставина про те,що ОСОБА_2 відмовився у присутності свідків проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння доводиться з оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції. Зокрема: працівник поліції мав підозри щодо вживання водієм наркотичних засобів, а тому апелянту неодноразово пропонувалось пройти огляд в медичному закладі на виявлення ознак наркотичного спяніння, на що останній відмовився в присутності двох свідків.

Зазначені ним мотиви відмови від проходження медичного огляду не можуть стверджувати про правомірність дій водія, а тому не є підставами для скасування судового рішення.

Покликання апелянта, зазначені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування постанови. Також, твердження на процесуальні порушення при розгляді справи в суді першої інстанції в частині неможливості предявити докази, які би спростували факт перебування в стані наркотичного спяніння, то така можливість апелянту була надана при апеляційному перегляді постанови суду.

Крім того, застосовуючи стягнення у вигляді штрафу за позбавленням права керування транспортними засобами, суд першої інстанції наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не можна вважати обґрунтованим і клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строку притягнення до відповідальності (ст.38 КУпАП) з посиланням на конкретні судові рішення суддів апеляційного суду, оскільки такі не мають приюдиційного значення.

З огляду на встановлені факти, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк