ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/4097/18 Суддя суду 1 інстанції: Дьоміна О.П.
Провадження № 33/818/177/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Колтунова А.І., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 Мазницького М.М., прокурорів Зубка А.О, Лимаря Р.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Згідно цієї постанови

ОСОБА_1 , 1960 року народження, громадянин України, мешканець наметового містечка військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 2 465 грн.

Судом зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, військової служби за контрактом, військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді заступника командира 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 , діючи неумисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з відсутністю належних доказів, які б підтверджували склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищезазначені вимоги закону суддею виконані не в повному обсязі.

Так, суддя, з огляду на матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Однак, судом не взято до уваги обставини вчинення правопорушення, що істотно впливають на прийняття рішення і дають можливість звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що накази командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2018, 11.07.2018 та 13.07.2018 року, стосовно солдатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 він почав виконувати та готувати по ним проекти. Наказ про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 він виконав вчасно 02.08.2018 року. Два інші накази, про службове розслідування відносно солдатів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 він виконав, однак не здав проекти на погодження, оскільки доручив це своєму помічникові, а сам пішов у відпустку.

ОСОБА_1 перебував у відпустці з 30.07.2018 по 30.08.2018 року.

Крім того, повернутися до частини після відпустки ОСОБА_1 не зміг у зв`язку з тим, що захворіли його дружина та донька, і він вимушений був взяти лікарняний.

Вказані доводи ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гуренка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Апеляційний суд із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 характеризується позитивно на службі у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, несвоєчасне виконання ним наказів командира військової частини НОМЕР_1 було обумовлено як об`єктивними, так і суб`єктивними причинами, приходить до висновку про малозначність правопорушення

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 дане правопорушення вчинив вперше, має на утриманні малолітню дитину, з врахуванням характеру правопорушення, вважаю можливим звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження

Керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 04 жовтня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП змінити.

У зв`язку з малозначністю вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду А.І. Колтунова