АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/188/18 Головуючий у І-й інстанції - Кривошея С.С.
Справа № 186/1386/17 Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Нестерчука Сергія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, який працює помічником начальника дільниці у «ШУ Першотравенське», громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Вирішено стягнути з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 22 жовтня 2017 року о 05 годині 30 хвилин, на 327 км. а/д Знам'янка-Луганськ-Ізварине, водій ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук), на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення факту сп'яніння, категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я, а поліцейським було порушено порядок проведення огляду, оскільки не було запропоновано пройти його із застосуванням спеціальних технічних засобів, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення. Апелянт зазначає, що після складання протоколу він протягом двох годин звернувся до відділу поліції та за участю його працівника - оперуповноваженого кримінальної поліції здав кров. Згідно з результатами огляду в стані алкогольного сп'яніння він не перебував. На переконання останнього, поліцейський зупинив його безпідставно та ставився до нього упереджено. ОСОБА_4 вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам та не оцінив належним чином докази на їх підтвердження, у зв'язку з чим дійшов до необґрунтованого висновку про наявність його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, думку ОСОБА_2, який свою апеляцію підтримав, позицію його представника - адвоката Нестерчука С.В., який підтримав апеляцію свого підзахисного, перевіривши матеріали адміністративної справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, особи, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) , лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Таким чином, з огляду на викладене, у разі наявності у водія ознак алкогольного сп'яніння, останній підлягає обов'язковому огляду із використанням технічних засобів.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, всупереч вказаним вимогам закону, ОСОБА_2 за допомогою алкотестера не оглядався.

Так, згідно з поясненнями поліцейського ОСОБА_5, зафіксованими у протоколі судового засідання судом першої інстанції, він одразу після зупинки транспортного засобу запропонував ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, однак останній висловив свою незгоду.

Вказані обставини повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2, зазначеними ним в протоколі про адміністративне правопорушення, який зауважив, що йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а відмовлявся він від проходження огляду саме у м. Павлограді, а також свідка ОСОБА_6, наданими у судовому засіданні, який вказав на те, що ОСОБА_2 висловив свою відмову від огляду в медичному закладі у м. Павлограді та останньому не пропонувалось продути алкотестер. При цьому, свідок вказав на хибність наданих ним письмових пояснень, оскільки був переконаний, що спочатку огляд ОСОБА_2 було здійснено за допомогою драгера, який лежав на столі.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 протягом 2 годин з моменту зупинки транспортного засобу пройшов огляд у присутності поліцейського ОСОБА_7 у лікарні за місцем мешкання, що підтверджується поясненнями допитаного в суді апеляційної інстанції оперуповноваженого СКП ст.лейтенанта поліції ОСОБА_7 та інформацією, наданою Першотравенським відділенням поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, не суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, та надав суду висновок, який спростовує факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння.

На переконання колегії суддів, при ухваленні рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам та необґрунтовано дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що порушення, допущені поліцейським при складанні протоколу, є істотними та приходить до висновку, що за їх наявності дійти до беззаперечного висновку про наявність вини ОСОБА_2 неможливо.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_2, не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційною інстанцією встановлено, що справу суд першої інстанції розглянув з порушенням вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП. Докази, наявні у справі, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП перевірені не були, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, про доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т АН О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький