Справа № 465/1687/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 33/811/66/18 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2018 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 06 березня 2018 року о 19:00 год. у м. Львові на вул. Кульпарківській, 120, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі. Згідно висновку восьмої місцевої клінічної лікарні від 06.03.2018, результат №2002, позитивний - 0,90‰ чим порушив пункт 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, змінити постанову судді виключивши з неї позбавлення його права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова не відповідає закону та прийнята з грубим порушенням процесуального та матеріального права. Суддя нічого не вказав в описовій частині постанови про необхідність застосування іншого виду стягнення, а саме позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, тобто належним чином не вмотивував своє рішення.

Апелянт зазначає що в матеріалах відсутні будь-які дані про місце його праці, професію, немає характеризуючих документів, відомостей про сімейний стан, тобто суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду. Крім того розгляд справи відбувся без його участі, оскільки він не був повідомлений про розгляд, бо не отримував повідомлення. Від працівників поліції 15 серпня 2018 року, коли прийшов забирати посвідчення водія, довідався про існування постанови судді від 16.05.2018, а саму копію постанови отримав 17 серпня 2018 року у зв'язку з чим пропустив строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Поважні причини пропуску скаржником строку на подачу апеляції знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк йому слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 004315 від 06.03.2018, складеним щодо ОСОБА_1 (який останній підписувати відмовився керуючись ст. 63 Конституції України), про те, що результат на визначення алкоголю позитивний - 0,90 ‰ (проміле), чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- інформацією зафіксованою на диску відеофіксації події (а.с.2);

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних приладів, згідно з яким огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя; поведінка не відповідає обстановці, результат огляду на стан сп'яніння - 1,04 %0, проба позитивна; складений в присутності 2 свідків (а.с.3);

- показник приладу «Драгер» - 1,04 ‰ щодо ОСОБА_1 (а.с.4,5);

- пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 06.03.2018 про позитивний результат приладу «Драгер» з результатом сп'яніння ОСОБА_1 - 1,04 ‰(а.с. 6,7).

- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу в медичний заклад від 06.03.2018 (а.с.8) та результат №202 токсилогічного дослідження згідно якого у ОСОБА_1 0,9 ‰ (а.10).

Покликання апелянта на неповноту з'ясування судом обставин справи, є безпідставними й суд їх до уваги не бере. Суддею першої інстанції досліджено наявні в справі докази, яким суддя надав належну оцінку та навів їх у своєму рішенні.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанову судді можна змінити в частині скасування позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП є виключно у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом на певний строк. Альтернативного виду стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП законодавець не передбачив.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Щодо стягнення, то воно накладене судом відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах