Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1441/18
Провадження №: 3/332/419/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 р. м.Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює , проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2018 року об 21-17 годині в м. Запоріжжі по вул. Скворцова біля будинку 144, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ д.н. НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер». Результат тесту: 1,16% пром. Від керування транспортним засобом відсторонений.

У судове засідання ОСОБА_1зявився, надав письмові пояснення відповідно яких він дійсно 09.05.2018 року керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, у скоєному розкаюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення,крім його особистих пояснень, підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР№ 421685 від 09.05.2018 (а.с.1), ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, д/н АР 5276СК в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Окрім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується

актом огляду на стан алкогольного спяніння від 09.05.2018 року (а.с.4-5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.7-8), відеозаписом (а.с.10).

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який, офіційно не працевлаштований, не отримував посвідчення водія, за обліками Державтоінспекції Запорізької області повторності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не має; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено. Обставиною, що помякшує відповідальність суд визнає щире каяття.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь держави понесені судові витрати у сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок (Банк ГУДКСУ в Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач : УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030101 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Л.В. Безлер