ПОСТАНОВА

іменем України

27 листопада 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Качаленка Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальної ОСОБА_1 ,
свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Погреби Драбівського району Черкаської області, громадянин України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 ,
за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі матеріалів які надійшли з військової комендатури м. Торецьк
ВСТАНОВИВ :
04.11.2018 року старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: 04.11.2018 року в умовах особливого періоду о 21.50 год. перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 м. Торецьк Донецької області виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. У відповідь на питання суду пояснив, що 04.11.2018 року він знаходився на позиції с.Північне м. Торецьк, командир сказав, що йому треба відвезти якісь документи до м. Торецька. Коли він прибув на місце його попросили пересісти в іншу машину та повезли до військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться в профілакторії м. Торецька. З приводу вживання ним алкогольних напоїв ніхто нічого не казав. Коли підійшли до кабінету медичної частини ОСОБА_7 попросив його пройти огляд на стан сп`яніння, шляхом «продування», але він відмовився, обґрунтовуючи тим, в цьому не має необхідності, оскільки алкогольні напої він не вживав, більш того медикам військової частини не довіряє, натомість сам запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, однак везти його ніхто не захотів. При ньому протокол про адміністративне правопорушення не складали, копію йому не вручали. Крім того зазначив, що до нього з боку керівництва упереджене ставлення. Після того як він відмовився проходити огляд, його посадили у пусту кімнату та закрили там, за начебто непристойну поведінку.
Незважаючи на особисте невизнання ОСОБА_1 вини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю достатніх, належних та допустимих доказів у справі, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду:
Так, допитаний свідок старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні пояснив, що був свідком того, як ОСОБА_1 привезли до комендатури. У відповідь на питання суду пояснив, що дійсно військовослужбовця ОСОБА_1 було затримано у зв`язку з перебуванням останнім у стані алкогольного сп`яніння. За зовнішнім виглядом ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, хитка хода, характерний запах з порожнини рота, зухвала поведінка. Від проходження огляду за допомогою алкотестера ОСОБА_1 відмовився. Окрім цього він бачив як ОСОБА_1 пропонували підписати протокол про адміністративне правопорушення, однак він відмовився.
Допитаний свідок старший лейтенант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні у відповідь на питання суду пояснив, що в листопаді точну дату не пам`ятає до комендатури привезли військовослужбовця ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду військовослужбовець відмовився, підписувати протокол також. Вів себе досить зухвало, відповіді на питання офіцера не надавав. За зовнішніми ознаками ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, хитка хода, характерний запах з порожнини рота, факт вживання алкогольних напоїв військовослужбовець заперечував. Пропонували продути алкотестер, але він відмовився.
Допитаний свідок солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні у відповідь на питання суду пояснив, що проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді водій заправник. На початку листопада 2018 року, точну дату не пам`ятає, начальник штабу ОСОБА_6 попросив відвезти ОСОБА_1 спочатку до бригади, а потім до ВСП. Зі слів інших знає, що начебто ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Разом з ним та ОСОБА_1 в машині були присутні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . З приводу стану сп`яніння ОСОБА_1 пояснити нічого не може, оскільки не лікар, із зовнішніх ознак які можуть вказувати на стан сп`яніння була мабуть тільки невиразна мова, запаху алкоголю не чув, оскільки ОСОБА_1 сидів позаду нього. Коли приїхали до бригади, всі вийшли, а він чекав їх в машині хвилин 15. Потім вони повернулись і він повіз їх до ВСП, там ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вийши з машини та пішли до ВСП. Хвилин через 5-7 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повернулись і вони поїхали, а ОСОБА_1 залишився там.
Допитаний свідок начальник медичної частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в судовому засіданні у відповідь на питання суду пояснив, що 04.11.2018 року ввечері до медичного пункту бригади м. Торецька було доставлено військовослужбовця ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння. Поведінка військовослужбовця була неадекватна, був запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття алкотестера військовослужбовець ОСОБА_1 відмовився, свою відмову аргументував тим, що алкогольні напої не вживав.Свідок зауважив, що ознаки сп`яніння були наявні: хитка хода, зіниці ока розширені, був присутній виразний запах алкоголю, про що був складений акт по зовнішнім ознакам. Зазначив, що сечу і кров для виявлення стану сп`яніння медична частина не бере, оскільки не має набору та місця для зберігання. Доставку до лікарні також не здійснюється оскільки у них на місці є апарат Алконт для виявлення стану алкогольного сп`яніння і стан сп`яніння військовослужбовців він може визначити самостійно за допомогою цього апарату. Для цього у свідка є необхідні знання, оскільки він є практикуючим лікарем, медиком за освітою, закінчив Сумський медичний університет, має вищу медичну освіту, пройшов необхідне тематичне удосконалення з питання діагностики станів сп`яніння у Харківській медичній академії післядипломної освіти, на підтвердження чого надав Посвідчення про проходження підвищення кваліфікації до диплому № НОМЕР_3 . Апарат Алконт, який він використовує у своїй професійній діяльності для аналізу вмісту парів алкоголю пройшов необхідну повірку, має відповідні Свідоцтва про державну реєстрацію, Сертифікат, Свідоцтво про повірку, Свідоцтво про ідентифікацію, копії яких надав суду. Відтак свідок підтвердив, що має достатню кваліфікацію та повноваження для проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння. У виключних випадках звичайно здійснюють доставку військовослужбовців до лікарні, коли є підозра знаходження військовослужбовця у стані наркотичного сп`яніння для забору лабораторних зразків. Того разу такої потреби не було. Також свідок з приводу помилки, допущеної у висновку у прізвищі ОСОБА_1 (фактично вказано " ОСОБА_10 "), пояснив, що це він допустив помилку, і правильно слід було вказати ОСОБА_11 . Свідок підтвердив, що цей документ стосується саме особи ОСОБА_1 , і саме огляд цієї особи він проводив, оскільки добре його пам`ятає, цю особу і раніше доставляли на огляд за підозрою у стані сп`яніння. Саме відносно цієї особи він встановив, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що склав відповідний висновок.
Допитаний свідок начальник штабу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в судовому засіданні у відповідь на питання суду пояснив, що від чергового КСП надійшла доповідь, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Коли спустився побачив, що ОСОБА_1 вів себе зухвало, від нього було чутно чітких запах алкоголю. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній повідомив, що йому все одно. Не пам`ятає, чи заперечував ОСОБА_1 факт вживання алкогольних напоїв. Що було далі не бачив, оскільки залишився на КСП.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вислухавши пояснення свідків, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до загальних положень норм КУпАП адміністративна відповідальність для осіб настає при наявності в їх діях вини, яка є доведеною в законний спосіб.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 04.11.2018 року старший лейтенант ОСОБА_1 о 21.50 год. перебував на території військової частини НОМЕР_1 м. Торецьк Донецької області, виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння.
На підтвердження даного факту, до матеріалів справи долучено копію висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №89 від 04.11.2018 року, відповідно до якого в медичному пункті військової частини НОМЕР_2 було оглянуто ОСОБА_1 та встановлено, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вразовуючи те, що законодавцем не урегульоване питання проходження військовослужбовців огляду на стан сп`яніння, то суд вважає за необхідне керуватись аналогією закону, тобто нормами, встановленими Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

У п.3 Розділу І Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив, що у військовослужбовця ОСОБА_1 він встановив наступні ознаки: хитка хода, зіниці ока розширені, був присутній виразний запах алкоголю. Певні ознаки підтвердили і інші допитані свідки.
Згідно п.3 Розділу ІІІ Інструкції, огляд щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в судовому засіданні підвтердив, що є практикуючим лікарем, медиком за освітою, закінчив Сумський медичний університет, має вищу медичну освіту, пройшов необхідне тематичне удосконалення з питання діагностики станів сп`яніння у Харківській медичній академії післядипломної освіти, на підтвердження чого надав Посвідчення про проходження підвищення кваліфікації до диплому № НОМЕР_3 .
Суд погоджується, що за таких обставин лікар ОСОБА_5 мав відповідні повноваження та достатню кваліфікацію для проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.16 розділу ІІІ Інструкції, єдиним документом, що підтверджує чи спростовує перебування особи у стані сп`яніння є Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявний у матеріалах справи №89 від 04.11.2018 року відповідає вимогам до Висновку, встановленим цією Інструкцією, а відтак є належним і допустими доказом того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому стосовно прізвища " ОСОБА_10 " замість " ОСОБА_11 " було з`ясовано у судовому засіданні із показань свідка, що просто допущено помилку, огляд в дійсності проводився стосовно ОСОБА_1 .
Як встановлено в судовому засіданні з пояснень свідка ОСОБА_5 , висновок ним складався з урахуванням вимог зазначеної Інструкції, оскільки ОСОБА_1 відмовився продувати алкотестер, огляд проведена за зовнішніми ознаками, переліченими свідком, про результати такого огляду складено протокол. При цьому суд не бере до уваги аргументи ОСОБА_1 , що не було забезпечено його доставку до лікарні, оскільки відповідно до п.7 Розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторного дослідження є обов`язковим лише для визначення наркотичного засобу. Оскільки встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння таке лабораторне дослідження не було обов`язковим.

Відтак, суд приймає зазначений вище висновок як належний доказ, оскільки він складений лікарем, лейтенантом ОСОБА_5 , який є фахівцем у галузі медицини та володіє певними знаннями достатніми для освідування особи на стан сп`яніння, в тому числі і за зовнішніми ознаками, що підтверджується посвідченням щодо проходження підвищення кваліфікації у Харківській медичній академії після дипломної освіти з тематичного удосконалення діагностики станів сп`яніння.
До того ж суду надано для огляду сертифікати та свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу аналізатора вмісту парів алкоголю «Алконт», а також свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з яких встановлено, що даний прилад відповідає вимогам, строк дії свідоцтва до 06.08.2019 року. А відтак у розпорядженні лікаря ОСОБА_5 були достатні засоби для встановлення ознак алкогольного сп`яніння, і у досліджуваній ситуації у доставці ОСОБА_1 до іншого медичного закладу не було обгрунтованої потреби.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо мотивів його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, внаслідок відсутності у нього довіри до працівника медичної служби військової частини, оскільки ці мотиви не є поважними та не підтверджені жодними доказами.
Суд вважає необгрунтованою озвучену ОСОБА_1 причину відмови від проходження огляду за допомогою аналізатора парів алкоголю «Алконт», з посиланням на те, що він тверезий та просто не бажав, щоб у подальшому його безпідставно перевіряли на стан сп`яніння, оскільки на підтвердження даної обставини ОСОБА_1 жодних налених доказів не надав. Більш того, є докази, що свідчать про зворотнє - показання свідків, які підтвердили, що того дня у ОСОБА_1 дійсно були зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, коли у військовослужбовця наявні ознаки алкогольного сп`яніння, він зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння за вимогою. Оскільки у протилежному випадку, сам по собі факт відмови військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння також становить окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення - "... а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ... в умовах особливого періоду". Суд відмічає, що за відсутності проведеного лікарем ОСОБА_5 медичного огляду та складеного Висновку, були б відповідні підстави встановлювати в діях ОСОБА_1 наявність ознак такого альтернативного складу. Однак у даній справі наявний відповідний Висновок, який, з урахуванням сукупності інших досліджених і оцінених судом доказів, суд вважає належним і допустимим.
Суд відмічає, що неспроможне пояснення відмови проходити огляд на стан сп`яніння у даному випадку має всі ознаки нігілістичної правової поведінки, несумісні із шляхетним званням офіцера Збройних Сил України, який до того ж займає посаду заступника командира підрозділу з морально-психологічного забезпечення, і має бути взірцем для всього особового складу.
Невизнання правопорушником своєї провини у даному випадку суд розцінює як прагнення уникнути відповідальності, оскільки його вина доведена погодженими, послідовними поясненнями свідків, сумніви в об`єктивності яких відсутні, а також наведеними письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. При цьому суд не приймає до уваги певні наявні у справі письмові пояснення свідків, оскільки вони оформленні з недоліками (неможливо встановити хто відбирав пояснення), більш того, що суд безпосередньо допитав цих осіб як свідків у судовому засіданні.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 як таких, що вчиненні в умовах особливого періоду:

Так, Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» (лист Верховного Суду від 13.07.2018 року №60-1543/0/2-18):
В постанові від 25.04.2018 року у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження №61-1664св17) Верховний Суд встановив, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Окрім наведеної постанови, таку саму правову позицію сформульовано і в інших постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №131/1449/16-ц (касаційне провадження №61-4157св18); від 14.02.2018 у справі №727/2187/16-ц (касаційне провадження №61-3951св18); від 20.02.2018 у справі №640/4439/16-ц (касаційне провадження №61-4304св18) (Постанова №61-4304зпв18, 640/4439/16-ц); від 21.02.2018 у справі №211/1546/16-ц (касаційне провадження №61-4255св18) та ін. Таким чином, Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє.
Суд проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, з урахуванням роз`яснень Голови Верховного Суду у листі від 13.07.2018 року № 60-1543/0/2-18, вважає доведеною повністю вину ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП - поява військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.
Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , за місцем служби характеризується посередньо, вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП у виді штрафу, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Згідно ч. 1 п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.
На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці. В разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд.
Суддя: