Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4714/17 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Категорія : ст. 124 КУпАП Доповідач Слісарчук Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Слісарчук Я.А., за участю: секретаря судового засідання Кусковської Т.А., потерпілої ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

в с т а н о в и в :

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2017 року закрито провадження в справі щодо ОСОБА_3 за ст.124 КупАП у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу, ОСОБА_3 06 листопада 2017 року о 12 год. 30 хв. в с. Райгородок Бердичівського району на при будинковій території будинку №7 по вул. Довженка, керуючи трактором Т-40, під час руху заднім ходом не скористався допомогою сторонніх осіб та не впевнився в безпеці виконання свого маневру під час оранки землі, скоїв наїзд на паркан домогосподарства будинку № 9 по вул. Садовій. Внаслідок наїзду паркан отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, потерпіла ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.Вказує на те, що висновок суду про те, що ОСОБА_3 не є субєктом вказаного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, зважаючи на розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п.п. 2,3,4,5. Посилається на те, що постанова про закриття провадження є необґрунтованою та передчасною. Вважає, що працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства був складений протокол про адміністративне правопорушення. Зазначає, що суд порушив її конституційні права, а саме : не розяснив їй права та обовязки, не надав памятки про права та обовязки, не дослідив дані щодо, особи правопорушника.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Апеляційний суд поновлює ОСОБА_4 строк на оскарження постанови суду, оскільки вважає, що вказаний строк вона пропустила з поважних причин.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді вказаної справи дані вимоги закону судом були дотримані.

Закриваючи провадження по справі суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 не є субєктом правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відповідно до диспозиції вказаної статті Закону відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження в тому числі і іншого майна несуть лише учасники дорожнього руху, якими відповідно до п.1.10 ПДР України та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п.25, є особа, яка бере безпосередньо участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, а з матеріалів справи видно, що паркан, який пошкодив ОСОБА_3, керуючи трактором знаходиться на огородженій території приватного домоволодіння, яка не є дорогою.

Посилання апелянта на те, що суд розглядаючи справу не дотримався розяснень, які містяться в п.п. 2,3,4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказані розяснення стосуються розгляду судами кримінальних проваджень, а не справ про адміністративні правопорушення.

Не розяснення судом прав та обовязків потерпілій, не дослідження даних про, особу правопорушника, не є істотним порушенням вимог КУпАП, які тягнуть за собою скасування постанови суду про, що зазначає в апеляційній скарзі потерпіла.

Протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції був складений з дотриманням положень ст. 256 КУпАП, що спростовує доводи ОСОБА_1 про порушення, допущені працівниками поліції при складенні протоколу.

Постанова суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_4, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2017 року, щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: