ПОСТАНОВА

Справа № 137/187/18

12.03.2018 3/137/77/18

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого монтером колій Південно-західної залізниці, за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2017 р. о 20:59 год. по вул. Пирогова в смт. Літин Літинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан спяніння проводився в Літинській ЦРЛ, висновок № 244, результат -1.13 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився надіславши на адресу суду заяву відповідно до якої просить відповідно до ч.2 ст. 176 КУпАП направити адміністративну справу за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду для продовження її розгляду за місцем його проживання. Також зауважує, що у разі відмови вищенаведеного клопотання просить справу без його участі не розглядати, оскільки офіційно перебуває на лікарняному та не має можливості зявитися до суду. Крім того у вину у вчиненні зазначеного правопорушення він не визнає, у нього наявні всі докази які спростовують акт медичного освідування на предмет алкогольного спяніння (а.с. 13-14).

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи та надану заяву, вважаю за необхідне відмовити в її задоволенні в повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 видаючи свої дії за правомірні намагається шляхом затягування розгляду справи уникнути відповідальності по факту вчинення інкримінованого правопорушення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Так, у своїй заяві ОСОБА_1 просить направити адміністративний матеріал за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП (а.с 13-14). Втім ч.1 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частиною 2 вищеозначеної статті зазначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 (коли правопорушення вчинено водієм) КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Відтак законодавчо встановлено можливість розгляду справи за місцем проживання правопорушника, однак відсутня пряма вказівка чи обовязок розгляду справи за місцем проживання порушника.

На підтвердження позиції про затягування розгляду справи ОСОБА_1 слугує те, що останній повідомлений про розгляд справи 21.02.2018 р. (а.с. 16), клопотання про передачу справи за підсудністю датоване 03.03.2018 р. (а.с. 13-14), а тримісячний строк згідно якого особу може бути притягнуто до відповідальності закінчується 15.03.2018 р. (інкриміноване правопорушення вчинено 15.12.2017 р. (а.с. 4).

Щодо клопотання ОСОБА_1 про відкладення справи по причині перебування на лікарняному то в його задоволенні також необхідно відмовити, адже ОСОБА_1 повідомляє про перебування на лікарняному та наполягає на своїй участі лише у разі відмови у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю, а відтак беручи до уваги вищевикладене зазначене клопотання слід розцінювати, як ніщо інше, як затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

При розгляді справи враховано, що відповідно до ч.2 ст. 286 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 цього Кодексу, присутність особи не є обовязковою.

Тому приходжу до висновку, що ОСОБА_1 умисно не з'являється у судове засідання, заявляє клопотання з метою затягування розгляду справи видаючи їх як правомірні (відмова у їх задоволенні не є порушенням закону з огляду на вищевикладене), з метою дотримання практики встановленої Європейським судом з прав людини спрямованої на виконання ефективної протидії недобросовісно створюваним перепонам для руху справи, відповідно до ч.2 ст. 268 К-УпАП, вважаю за можливе розгляд матеріалу про адміністративне правопорушення провести у відсутність правопорушника.

Винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 029146 від 15.12.2017 р. (а.с. 4), висновком Літинської ЦРЛ № 244 від 15.12.2017 р., результат 1.13 ‰ (при допустимій нормі до 0.2‰).

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1, слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.