ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/211/18 Справа № 213/807/18 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О.В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Дніпро

27 листопада 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого інженером - технологом ТОВзН "Юромаш", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

При обставинах, викладених в постанові, водій ОСОБА_1 20 березня 2018 року о 07.15 годин, керуючи автомобілем PEUGEOT BOXER, державний номерний знак НОМЕР_1, на дорозі між вул. Алма-Атинська та трасою Р74 біля електроопори №7 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням при виникненні небезпеки для руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та визнати його невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова є необґрунтованою та незаконною у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Так, ОСОБА_1 вважає, що висновок суду про порушення ним п.п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України, які знаходяться в причинному зв'язку з настанням ДТП, судом не обґрунтовано, оскільки суд не зазначив, які саме докази містять відомості, які доводять його вину, що, на його думку, свідчить про неналежну оцінку доказів і необґрунтованість судового рішення. При цьому вказує, що суддя не є експертом і не може встановити причинно-наслідковий зв'язок, який може встановити автотехнічна експертиза, яка не призначалась та не проводилась у цій справі.

Вказує, що суд порушив процедуру розгляду його клопотання про закриття провадження у справі, оскільки не виніс процесуального рішення у формі ухвали, та без дослідження обставин справи й доказів виніс рішення по суті у формі постанови, що, на його думку, є порушенням принципу безсторонності судового процесу, рівноправності сторін та презумпції невинуватості.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом не залучено до участі в судовому розгляді представника Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі, а також особу, яка склала протокол, участь, яких, на його думку, згідно ст.222 КУпАП, є обов'язковою. Вказує, що не проведення судового розгляду позбавило його можливості довести свою правоту, тобто позбавило його права на справедливий суд. Окрім того, наголошує на тому, що суд не вирішив питання по заявленому ним відводу судді Алексєєву О.В., пославшись на те, що нормами КУпАП заяви про відвід не передбачені, тому вважає, що суд позбавив його права на доступ до правосуддя.

ОСОБА_1 вказує, що з протоколу не вбачається порушень з його боку ПДР, оскільки їх порушив пішохід, а водій ОСОБА_2 мав можливість уникнути зіткнення, однак не вжив завчасно заходів для звільнення шляху його автомобілю, який на слизькій дорозі занесло під час зменшення швидкості в результаті чого сталося легке зіткнення автомобілів, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який також підтвердив, що водій ОСОБА_2 мав змогу від'їхати назад або розвернутися, але заходів безпеки не вжив, наражаючи себе і його на небезпечні наслідки. ОСОБА_1 має підозру, що ОСОБА_2 навмисно підставився і став учасником ДТП, щоб отримати відшкодування шкоди. Вважає винним у ДТП водія ОСОБА_2, який порушив правила дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу. При цьому наголошує, що з відеозапису з боді - камери поліцейського видно, що ОСОБА_2 дає показання, які суперечать обставинам події.

Крім того, ОСОБА_1 наголошує на тому, що поліцейські не взяли до уваги факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху і не притягнули його до адміністративної відповідальності за порушення п.п.10.10 ПДР України, окрім того вони не обстежили довжину гальмівного шляху і швидкість, стверджує, що всі вимірювання робилися з зі слів ОСОБА_2 і висновки також з його слів, бо свідків, коли приїхала поліція, вже не було на місці пригоди.

Стверджує, що в своїх поясненнях він не складними математичними розрахунками намагався спростувати свідчення ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які на його думку не відповідають простим математичним розрахункам, які він проводив. Вказує, що захисник ОСОБА_2 навчив свідків які їм треба давати пояснення. Зазначає, що поведінка поліції детально викладена ним в його додаткових поясненнях, на які він просить звернути увагу, стверджує, що названі ним свідки плуталися у своїх поясненнях. Звертає увагу, що в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_2, які він давав після ДТП, які ним не підписані, що на його думку надає можливості ОСОБА_2 безпідставно його звинувачувати.

Вважає, що судом не встановлено, що він не вживав заходів для зупинки транспортного засобу та не врахував дорожню обстановку. Також наголошує на тому, що при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз'яснювали йому права, ігнорували його присутність, спілкуючись із ОСОБА_2

ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, оскільки вона містить передчасний та невмотивований висновок про його винуватість в порушенні правил дорожнього руху, та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі і просив її задовольнити. Захисник потерпілого ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна, є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме: схемою дорожньо-транспортної пригоди, фототаблицею до неї, відеозаписами відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції, в яких відображено розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, та вбачається, що зіткнення відбулося на проїжджій частині по стороні руху водія ОСОБА_2, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, а також ОСОБА_1, ОСОБА_2, іншими матеріалами справи.

Допитаний як свідок у судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_5 пояснив, що 20 березня 2018 року йшов по дорозі по лівій стороні назустріч руху. Після того як побачив мікроавтобус, який рухався зі швидкістю приблизно 70 км/год., для уникнення наїзду відскочив вбік. В подальшому на узбіччі дороги відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Також у суді першої інстанції ОСОБА_3 пояснив, що був свідком вранці 20 березня 2018 року в місті Кривому Розі, як автомобіль NISSAN під керуванням ОСОБА_2 зупинився на узбіччі, назустріч останньому виїхав мікроавтобус під керуванням ОСОБА_1 зі швидкістю приблизно 80 км/год., його почало заносити та він майже здійснив наїзд на пішохода (ОСОБА_5), а в подальшому відбулося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_7, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на думку апеляційного суду, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених

постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 13062 (далі - Правила дорожнього руху) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Відповідно до п. 4.1 Правил дорожнього руху пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 20 березня 2018 року приблизно о 07 год. 15 хв. в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на дорозі між вул. Алма-Атинська та трасою Р74 біля електроопори №7, керуючи автомобілем PEUGEOT BOXER, державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважний, не врахував дорожньої обстановки (стан дорожнього покриття), не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням при виникненні небезпеки для руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо процесуальних порушень при розгляді справи, які були допитані під час апеляційного розгляду за клопотанням ОСОБА_1, не можуть бути враховані судом, як підстава для безумовного скасування рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні провопорушення

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко