САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/196/18
Провадження №3/726/156/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2018 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л. В. за участі захисника ОСОБА_1,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме: 25.01.2018 року, о 23:35 год. в м. Чернівці по вул. Цілинній, 13, керував транспортним засобом марки «Renault Laguna» номерний знак: 7382 BNS, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, вказав на те, що він виїхав на пару хвилин, замкнула електрика, його автомобіль відштовхали від будинка № 11 до будинка № 13, вживав алкоголь вже після зупинки автомобіля, не притягався до адмінвідповідальності 10 років, сидів в атомобілі з 22 години до 23.30, оскільки не міг закрити автомобіль та чекав, щоб його відбуксирували.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав на те, що правопорушник був у стані алкогольного сп'яніння, але коли правопорушник випив він не знає, допомогав йому штовхати автомобіль, бачив як автомобіль зупинився 22:30 год., а протокол поліція складала біля 00:00 год., зі слів поліцейських наряд приїхав, по виклику 102 по причині того, що за цією адресою на великій швидкості іздить підозрілий автомобіль, ледь не збив людину.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що правопорушник виїхав з подвіря свого будинку близько 22 години, підвіз його з сином до клубу, пізніше він бачив, що ОСОБА_2 не міг завести автомобіль, попросив ОСОБА_3 штовхнути машину, що він і зробив, водій на його думку був тверезий.

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, допитавши свідків, оглянувши відео з бодікамер патрульних та дослідивши матеріали справи вважає, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП і його вина в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що згідно телеграми № 381 25.01.2018 року о 23.37 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою Цілинна,18, іздить підозрілий автомобіль, згідно з протоколом від 26.01.2018 року серії БД № 056554, в порушення п.2.5 ПДР України, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння детально регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та Мінохорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Так, у відповідності до положень п.2 Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, ОСОБА_2 зазначені вимоги Правил не виконав та не пройшов огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Провина ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: відомостями, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення, із змісту якого вбачається, що правопорушник відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння у встановленому законом порядку у присутності свідків, матеріалами справи, відеозаписом подій, які сталися.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у звязку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Оцінивши докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 вказаного адміністративного правопорушення.

При накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, який 28.09.2015 року вже притягався до адмінвідповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, належних витсновків для себе не зробив, враховується його майновий та сімейний стан.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп., доказів про звільнення від сплати судового збору він суду не надав.

Керуючись ст. 33, 40-1, 130, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі стягувача Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Суддя ОСОБА_5