Справа № 159/1092/18
Провадження № 3/159/708/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Восковська О.А.

з участю:

секретаря судового засідання - Канашкової О.М.

прокурора - Дарчика М.Г.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

розглянувши справу, що надійшла від Управління захисту економіки у Волинській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого на посаді першого заступника керівника служби ППО ПАТ «Ковельсільмаш» по сумісництву ТОВ «Компанія Гелікон», депутата Ковельської міської ради,

- за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він, будучи депутатом Ковельської міської ради Волинської області, тобто, будучи особою, на яку, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон) поширюється дія зазначеного Закону, будучи зобов»язаний, згідно вимог ч.1 ст.45 цього ж Закону щорічно, до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-декларація) за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, з урахуванням змін, внесених до вище зазначеного Закону іншим Законом №1975-УІІІ від 03.03.2017 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», який набрав чинності 30.03.2017 року та, згідно якого строк подання щорічної декларації особами, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше, було продовжено до 01 травня 2017 року, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, подавши таку декларацію за межами встановленого Законом строку після 01.05.2017 року, а саме подав таку декларацію 12.06.2017 року, чим порушив вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши, тим самим, адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своє вини у вчиненні вище зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду про те, що з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» він був ознайомлений та про необхідність подати в строк до 01.05.2017 року електронну декларацію за 2016 рік також знав. До завершення такого строку, а саме 28.04.2017 року він таку декларацію склав та зберіг, після чого вважаючи, що успішно подав електронну декларацію, не вчиняв інших дій. Однак, така подана ним декларація була прийнята НАЗК лише 12.06.2017 року. Вважає, що можливо була допущена помилка при відправленні е-декларації, оскільки, на його думку, він вчинив усі необхідні дії для подання декларації, умислу на неподання декларації в нього не було, а відсутність цієї декларації у відповідному реєстрі станом на 01.05.2017 року пояснює недосконалим програмним забезпеченням реєстру або ж допущеною помилкою та прохає закрити провадження у даній справі.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2, позицію якого в суді підтримав і сам ОСОБА_1, вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки не встановлено прямого умислу в діях ОСОБА_1 на вчинення такого адміністративного правопорушення. Разом з тим, зазначив про те, що у випадку встановлення судом наявності складу вище зазначеного правопорушення, вважає, що визначений ч.3 ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення за таке правопорушення сплив, оскільки за матеріалами справи, уповноваженими на те особами таке порушення було виявлене ще до 28.11.2017 року, після чого було направлено запит до Ковельської міської ради з приводу ознайомлення ОСОБА_1 з нормами закону щодо порядку подання е-декларації, - в порядку збирання доказів та для вирішення питання щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного діяння і саме цей день слід вважати днем виявлення правопорушення, із урахуванням чого прохає закрити провадження у справі в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Прокурор Дарчик М.Г. у судовому засіданні вказав про те, що вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення та прохає притягнути його до адміністративної відповідальності і накласти адміністративне стягнення в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, позицію прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки факт відсутності його електронної декларації за 2016 рік в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, станом на 01.05.2017 року, є доведеним належними та допустимими доказами, дослідженими в ході судового розгляду даної справи та не спростований будь-якими іншими доказами у справі. Так, згідно офіційної інформації з Єдиного державного реєстру декларацій, ОСОБА_1, склав та успішно зберіг е-декларацію за 2016 рік 28.04.2017 року, однак, лише 12.06.2017 року така декларація була подана ним, як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до Єдиного державного реєстру декларацій.

Разом з тим, судом ураховується та встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією" № 13 від 25 травня 1998 року роз'яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП.Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено. Тому в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі має бути закрито (п. 20 Постанови).

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП".

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у звязку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Порушення справи становить цілий комплекс процесуальних дій, спрямованих на встановлення самої події правопорушення, його обставин, їх фіксацію та кваліфікацію і є початковою стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення. Безпосереднє виявлення порушення є одним із приводів для порушення адміністративної справи.

При цьому, процесуальним документом, який фіксує закінчення стадії порушення адміністративної справи, є протокол, який складається про кожне правопорушення, крім випадків, прямо передбачених законодавством.

З наведеного випливає висновок, що день виявлення адміністративного правопорушення може і не збігатися з часом складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

У ході судового розгляду даної справи судом установлено, що днем виявлення правопорушення є 28.11.2017 року.

Так, згідно офіційного запиту уповноваженої особи Управління захисту економіки у Волинській області від 28.11.2017 року №8992/39/102/01-2017 про надання інформації, на адресу Ковельського міського голови з метою вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією, в порядку збирання доказів, було направлено запит щодо надання завірених копій документів, зокрема, про визнання повноважень депутата Ковельської міської ради ОСОБА_1, відомостей щодо ознайомлення останнього з вимогами антикорупційного законодавства, щодо роз»яснення останньому порядку та строків подання е-декларації (а.с.9-11).

Отже, складання та направлення уповноваженими на те особами УЗЕ у Волинській області інформаційного запиту в порядку збирання доказів по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП є беззаперечним доказом того, що станом на день складання такого запиту 28.11.2017 року уповноваженою особою вже було виявлено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації, що і слугувало підставою для подальшого направлення відповідних запитів з метою збирання доказів, які мають значення для правильного вирішення справи (як зазначено в самому інформаційному запиті від 28.11.2017 року), за фактом уже виявленого адміністративного правопорушення.

Відтак, твердження уповноваженої особи УЗЕ у Волинській області, висловлене у протоколі №57 від 27.02.2018 року про те, що датою виявлення даного адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією, слід вважати дату складання адміністративного протоколу, є хибним з підстав, що наведені вище і, відповідно, датою виявлення такого адміністративного правопорушення є 28.11.2017 року, тобто, день, станом на який уповноваженою особою уже було виявлено факт несвоєчасного подання е-декларації ОСОБА_1 та здійснювались заходи щодо збирання доказів за виявленим фактом правопорушення.

Ураховуючи наведене, строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ч.3 ст.38 КУпАП закінчився 28.02.2018 року.

Згідно відмітки канцелярії Ковельського міськрайонного суду, дана справа надійшла до суду лише 05.03.2018 року, тобто після спливу вказаного тримісячного строку.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі "ОСОБА_3 проти України", Заява № 21722/11).

Таким чином, у даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення, під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обовязковим для країни, які підписали Конвенцію.

Окрім іншого, п.7 ст. 247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ст. 284 КУпАП, при прийнятті рішення в резолютивній частині постанови необхідно викласти тільки одне з передбачених цією статтею рішень чи про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи, а в даному випадку про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 7, 221, 245, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_4