Справа № 466/1295/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» травня 2018 року м.Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б., з участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №051644 від 18 лютого 2018 року, 18 лютого 2018 року о 00 год. 20 хв. у м. Львові на пр. Чорновола, 47, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Peugeot 605», д.н.з. 575 98 ТВ з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці події за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді матеріалів в суді гр. ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав. Додатково пояснив, що у зазначений у протоколі день та час він разом зі знайомим ОСОБА_3 перебував в автомобілі марки «Peugeot 605», д.н.з. 575 98 ТВ (він на сидінні водія, ОСОБА_3 на передньому пасажирському сидінні) на території, прилеглій до будинків №47-49, розташованих за адресою пр. Чорновола у м. Львові. Автомобіль не перебував у дорожньому русі, а знаходився на стоянці. До них підійшли двоє працівників поліції, які почали вимагати предявлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Зі слів поліцейських, підставою було те, що ОСОБА_2 не пристебнутий пасками безпеки. ОСОБА_2 предявив водійське посвідчення, однак не предявив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки не зміг його знайти. Жодних підозр про перебування його в стані спяніння поліцейські не висловлювали, як і пропозицій пройти такий огляд за допомогою спеціальних технічних засобів на місці знаходження автомобіля. У звязку з тим, що він не предявив свідоцтво про реєстрацію, йому було запропоновано проїхати з патрульними у Шевченківським ВП, він погодився. Його доставили у відділ поліції, розташований на вул. Ак. Кучера, 5 у м. Львові. У відділі поліції поліцейським ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне затримання ОСОБА_2 та постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ч.5 ст.121 (порушення правил користування ремнями безпеки) та ч. 1 ст.126 КУпАП ( керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб) у вигляді штрафу. Крім цього, ОСОБА_2 пояснив, що після складання цих протоколів у приміщенні Шевченківського ВП поліцейська ОСОБА_5 запропонувала йому пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера. Він відмовився від проходження таких оглядів, оскільки заперечував керування транспортним засобом та його зупинку поліцейськими.

Допитана в якості свідка інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у м. Львові ОСОБА_5, яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань згідно з ст.ст.384, 385 КК України, пояснила суду, що 17 лютого 2018 року вони із напарником отримали виклик від оператора «102» про те, що у підїзді будинку по пр. Чорновола у м. Львові лежить людина у нетверезому стані. Коли вони приїхали на місце, то не могли найти потрібний їм будинок, побачили припаркований автомобіль марки «Peugeot 605», в якому знаходився ОСОБА_2 та інший мужчина та запитали їх як знайти будинок; з салону автомобіля відчувався різкий запах алкоголю. Повертаючись до патрульного автомобіля 18 лютого 2018 року, побачили, що назустріч їм рухається цей самий автомобіль. Вони зафіксували рух автомобіля та вирішили зупинити автомобіль. Побачили, що водій ОСОБА_2 не пристебнутий паском безпеки та в нього не було реєстраційних документів на автомобіль. Запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці події за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі, однак ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків. При чому, ОСОБА_2 перешкоджав складенню адміністративних протоколів, тому йому було запропоновано поїхати у Шевченківський ВП, на що він погодився. Вже у відділі поліції на ОСОБА_2 були складенні постанови та протоколи про адміністративні правопорушення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6, який був приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань згідно з ст.ст.384, 385 КК України, пояснив суду, що пропозиція поліцейського щодо проведення огляду на стан спяніння була зроблена у Шевченківському ВП ГУ НП у Львівській області.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у м. Львові ОСОБА_5Є, свідка ОСОБА_6, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія на проведення на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 ( далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Згідно з пунктами 7, 8 Порядку поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно з пункту 2 розділу I Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу I Інструкції встановлено, що огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя.

Згідно з пункту 6 розділу II Інструкції, огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Пункт 7 розділу I Інструкції визначає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Пунктом 8 розділу II Інструкції встановлено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавством чітко визначено дії працівника правоохоронних органів у разі відмови порушника пройти необхідний медичний огляд та не дає іншого, альтернативного, порядку дій у такому випадку.

За умов недотримання працівником поліції вимог щодо огляду особи з використанням спеціальних технічних засобів відмова особи від проходження огляду на стан спяніння, ненаправлення особи в разі відмови від огляду з використанням таких засобів для проведення огляду до закладу охорони здоровя не може слугувати підставою для порушення ним п.2.5 ПДР України.

Суд вважає, що поліцейськими було порушено процедуру огляду на стан спяніння, визначену ч.3 ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, час та місце складання протоколу, що зазначені у ньому (01 год. 18 хв., м. Львів, вул. Ак.Кучера, 5) вказують на ту обставину, що пропозиція поліцейського щодо проведення огляду на стан спяніння була зроблена не на місці «зупинки» транспортного за адресою пр. Чорновола, 47, а у Шевченківському ВП ГУ НП у Львівській області. Дана обставина підтверджується відеозаписами з нагрудних реєстраторів поліцейських, які є додатками до протоколу.

Дослідивши відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, суд вважає, що зафіксовані у них обставини не містять відомостей про те, що на місці виявлення автомобіля за адресою пр. Чорновола, 47 у м. Львові, у якому він знаходився разом із своїм знайомим ОСОБА_3, поліцейські пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів; поліцейські не висловлювали підозр щодо наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння; свідки для участі у проведенні такої процедури не залучалися.

Направлення у заклад охорони здоровя, передбачене додатком 1 до Інструкції, після відмови ОСОБА_2П .у приміщенні Шевченківського ВП пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейськими не оформлялося; таке відсутнє у додатках до протоколу.

Згідно п.1.10 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

На думку суду, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як суперечить іншим доказам у справі, адже сам протокол про адміністративне правопорушення не може сам по собі являтися доказом винуватості особи, оскільки є процесуальним документом, у змісті якого висувається певне звинувачення. Відомості, викладені у протоколі щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння на місці події, спростовуються іншими доказами у справі.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють,що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з розяснень, які містяться в ч.2 п.19постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище наведене, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому з цих підстав провадження у справі необхідно закрити.

На підставі ст.62 Конституції України, та керуючись ст.ст.7, 245, 247, 251, 252, 255, 266, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_7