Справа № 496/3775/18
Провадження № 3/496/2761/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2018 року о 21-30 годин, рухаючись в Одеській області, Біляївський район, с. Нерубайське по вул. Пастера, ОСОБА_1, керував мопедом марки «Хонда Діо» без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме мав різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», а також від проходження медичної експертизи у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 - Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 своїми діями скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КпАП України, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння повторно протягом року з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, що підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 367958 від 01.09.2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3, постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25 червня 2018 року відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та довідкою АІПС «Армор» відповідно якої ОСОБА_1 в період з 01.09.2017 року по 01.09.2018 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та посвідчення водія на право керування транспортними засобами отримував.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 2 ст. 130 та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, тобто він не бажає ставати на шлях виправлення і продовжує скоювати адміністративні правопорушення пов'язані з безпекою руху, а тому суд вважає можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.П. Галич

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.