ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/2854/18 Головуючий в І інстанції: Охтень А.А.
Провадження №33/819/52/18 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., за участю прокурора Касьяненка І.В., захисника Чухрая В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсоні апеляційну скаргу адвоката Чухрая В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2, будучи депутатом Великокардашинської сільської ради, тобто відносячись до осіб, які згідно ст. 1, пп. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" являються суб'єктами декларування та будучи ознайомленим із вимогами Закону України "Про запобігання корупції", в тому числі в частині вимог фінансового контролю, всупереч ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" маючи фізичну та технічну можливість на своєчасне, тобто в строк до 01 квітня 2018 року, подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, цього обов'язку не виконав та без поважних причин подав декларацію лише 27 квітня 2018 року, тобто несвоєчасно.

Не погоджуючись із таким висновком суду, адвокат Чухрай В.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість зазначеної постанови, просить постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2018 року скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що з моменту публікації декларації 27 квітня 2018 року, яка співпадає з фактичною датою подання щорічної декларації до Реєстру, в уповноважених органів існувала можливість виявлення несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2, а тому на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, №164/2018 від 13 серпня 2018 року складено неуповноваженою на те особою, оскільки старший уповноважений міжрайонного відділу №1 (м.Гола Пристань) УЗЕ в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не має права складати даний протокол.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Захисник повідомив, що ОСОБА_2 повідомлений про час розгляду справи, проте не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в скарзі просив її задовольнити, а постанову суду скасувати і провадження по справі закрити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її безпідставною, постанову суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Тобто, основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини 1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (статті 172-4 - 172-9).

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 172-6 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, співставивши їх з матеріалами справи, апеляційний суд приходить до висновку, що викладене в постанові суду першої інстанції твердження про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення №164/2018 від 13 серпня 2018 року, складеним старшим уповноваженим міжрайонного відділу №1 (м.Гола Пристань) Управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відповідно до якого ОСОБА_2, будучи депутатом Великокардашинської сільської ради, тобто відносячись до осіб, які згідно ст. 1, пп. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" являються суб'єктами декларування та будучи ознайомленим із вимогами Закону України "Про запобігання корупції", в тому числі в частині вимог фінансового контролю, всупереч ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" маючи фізичну та технічну можливість на своєчасне, тобто в строк до 01 квітня 2018 року, подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, цього обов'язку не виконав та без поважних причин подав декларацію лише 27 квітня 2018 року, тобто несвоєчасно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП (а.с1-8).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.254 - 256 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, є голослівними та нічим невмотивованими.

Протоколом першої сесії Великокардашинської сільської ради від 04 листопада 2015 року, згідно якого ОСОБА_2 є депутатом цієї ради, у зв'язку з чим відповідно до пп.«б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобіганню корупції» є суб'єктом на якого покладається обов'язок щодо фінансового контролю згідно зі ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», тобто є суб'єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП.

Відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (Далі - Реєстр), згідно яких ОСОБА_2 щорічну декларацію за 2017 рік подав 27 квітня 2018 року о 16:47 хв. (а.с.20-24).

Згідно з листом НАЗК від 02 березня 2017 року №93-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб'єктами декларування документів до Реєстру.

Таким чином внесена до Реєстру ОСОБА_2 декларація подана поза строками, визначеними ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», згідно якою суб'єкти декларування подають декларації щорічно до 1 квітня.

В суді першої інстанції правопорушник вину визнав частково та пояснив, що в недостатній мірі володіє комп'ютерною технікою та не знав, як подавати електронну декларацію внаслідок чого подав її з запізненням. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні визнав повністю, зазначив, що декларацію подав несвоєчасно через свою неуважність (а.с.15).

Наявність суперечностей у показах правопорушника суд апеляційної інстанції розцінює як бажання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП дав належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи з точки зору їх достовірності та взаємозв'язку, виклавши мотиви чому він приймає їх до уваги і критично оцінює інші докази, тим самим в повній мірі виконав вимоги ст. 283 КУпАП і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що можливість виявлення несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 існувала ще 27 квітня 2018 року, а тому на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, позбавлені правових підстав і апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному суб'єктивному аналізі доказів, наявних в матеріалах справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення виявлено 13 серпня 2018 року, а постанова суду винесена 20 вересня 2018 року, тобто в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Крім того, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, пояснення осіб та інші докази були відібрані в серпні 2018 року, а в листі ДП «УСС» від 05.05.2018 року №07-553 йдеться про неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в конкретні часові проміжки та його зміст ніяким чином не свідчить про виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_2

Суперечностей в доказах, які б могли вплинути на правильність встановлених фактичних обставин справи або на доведеність вини ОСОБА_2 не виявлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення даної категорії справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Посилання апеляційної скарги захисника на неможливість з'ясування фактичних обставин провадження поза строками накладення адміністративного стягнення, передбаченими ст.38 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об'єктивного і повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зокрема, як зазначив у своєму листі Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією», якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб'єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, які б слугували підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чухрай В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.І.Литвиненко