Справа № 397/197/18
Номер провадження 3/404/592/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, за участю прокурора Солопова В.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Кіровоградській області ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер ПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області у відставці, зареєстрованого і проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

-за вчинення правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №9/18 від 02.02.2018 року:

ОСОБА_1 будучи суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області, та відповідно до підпункту «г» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», станом на 01.09.2016 року, тобто на день початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до положень Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, займав згідно зі ст.50 вказаного Закону відповідальне становище, будучи зобовязаним абз.2 п.2 розділу ХIII Закону, п.п.1 п.1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (далі-декларація перед звільненням), у терміни, передбачені підпунктом 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації ЄДРД осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №3, зареєстрованого Мінюсті 15.07.2016 року за №959/29089, який (ОСОБА_1В.) 15.09.2016 року припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування з власної ініціативи. Відповідно до постанови Верховної ради України від 15.07.1999 р. №949-XIV ОСОБА_1 призначено на посаду судді суду безстроково. Наказом суду від 14.04.2015 р. №15-к ОСОБА_1 призначений на посаду голови суду. ОСОБА_1 м.В, перебував на посаді судді та голови суду, у тому числі в період з 01.09.2016 року по 10.10.2016 року. Відповідно до примітки до ст.50 Закону, ОСОБА_1 був службовою особою, яка займала відповідальне становище. Згідно з інформацією, отриманою від суду (від 24.11.2017 року №5/87/17 вих.) відповідно до постанови ВРУ від 08.09.2016 року №1515-VIII «Про звільнення суддів», наказом суду від 10.10.2016 р. №24-к «Про відрахування зі штату ОСОБА_1В.» останній був звільнений з посади судді, у звязку з поданням заяви про відставку та відрахований зі штату названого суду, у звязку зі звільненням у відставку з 13.10.2016 року. Таким чином, останнім днем роботи ОСОБА_1 на посаді судді вважається 13.10.2016 р., несвоєчасно (24.10.2017р.) подав декларацію перед звільненням, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.172-6 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав факт вчинення правопорушення та пояснив про те, що для подання декларація при звільненні він звернувся до ТУ ДСА в Кіровоградській області для отримання довідки про доходи. Оскільки він проживає за межами міста Кропивницький довідка про доходи, яка видається в день звільнення була направлена йому на поштову адресу, яку він отримав із запізненням після 13.10.2016 року. Після чого, по незалежним від нього обставинам перебував на стаціонарному лікуванні. Декларація ним була подана 24.10.2016 року в період перебування на стаціонарному лікуванні в ЦРЛ Олександрівського району Кіровоградської області, де перебував з 16.10.2016 року по 01.11.2016 року. Таким чином, умислу на порушення строків подачі декларації не мав, а тому просив закрити провадження за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП підтримав, просив притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку особи стосовно якої складений протокол та прокурора, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Так, рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

1) обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно- правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст.172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ст.172-6 ч.1 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння. Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зазначимо, що в ст.45 ч.1 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз.1 ч.2 ст.45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст.36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст.83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст.4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України від 02 червня 2016 року N1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон No1402) розрізняє терміни «звільнення» (статті 112-118) та «припинення» (статті 119-125), а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення цього Закону повністю кореспондують зі ст. 126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття. Аналогічний підхід використано законодавцем щодо припинення повноважень судді Конституційного Суду України та його звільнення (ст.149-1 Конституції України).Так, у ч.7 ст.126 Конституції України, ст.119 Закону N1402 зазначено, що повноваження судді припиняються виключно в разі: 1) досягнення суддею шістдесяти пяти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним. Слід зазначити, що саме такий підхід використала Рада суддів України, приймаючи рішення від 15 вересня 2016 року N54 «Щодо питання припинення повноважень суддів 3 визначених Законом N1402-VIII підстав».

Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст.125 Закону N1402, є саме припинення повноважень судді (статті 119125). Звільнення ж судді з підстав, визначених ст.126 ч.6 Конституції України, ст.112 Закону N1402, не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального закону.

Іншими словами, беручи до уваги положення ст.7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які звільняються з підстав, визначених ст.126 ч.6 Конституції України, не можуть бути субєктом адміністративного правопорушення, передбаченогост.172-6 ч.1 КУпАП.

Між тим, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такої декларації.

У якості доказів по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП надані: протокол про вчинення адміністративного правопорушення №9/18 від 02.02.2018 р. (а.с.1-10), запит Управління захисту економіки в Кіровоградській області ДЗЕ Національної поліції України до Олександрівського районного суду Кіровоградської області щодо надання відомостей та завірених копій документів відносно ОСОБА_1 (а.с.11-12), відповідь Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.13), витяг з табелів обліку використання робочого часу Олександрівського районного суду Кіровоградської області (в період з 01 по 31 січня 2016 року) (а.с.14-16), рішення №82 від 23.06.1989 року про обрання ОСОБА_1 народним суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.17), наказ №72-к від 27.06.1989 року про обрання народним суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області Безуматова М.В. та виконання своїх службових обовязків з 26.06.1989 року (а.с.18), присягою суддів і народного засідателя судів Української РСР від 03.09.1990 року, ОСОБА_1 прийняв на себе обовязки судді (а.с.19), постановою Верховної Ради України про обрання суддями безстроково: ОСОБА_1 (а.с.20-22), наказ Кіровоградського обласного управління юстиції №117-11 від 04.08.2000 року про призначення головами судів, згідно Указу Президенту України, з 26.07.2000 року ОСОБА_1 головою Олександрівською районного суду Кіровоградської області (а.с.23-24), указ Президента України про призначення голів, заступників голів районних (міських) судів та переведення судді, згідно з яким ОСОБА_1 головою Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.25-32), рішення №97 від 28.09.2077 року про призначення ОСОБА_1 строком на 5 років головою Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.33-34), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №15-к від 30.05.2013 року про призначення ОСОБА_1 на посаду голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.35), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №16-к від 11.04.2014 року про звільнення з посади голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.36), наказ про виконання обовязків в.о. голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 №15-к від 11.04.2014 року (а.с.37), рішення №8 зборів суддів Олександрівського районного суду Кіровоградської області про обрання ОСОБА_1 головою Олександрівського районного суду Кіровоградської області, терміном на 1 рік (а.с.38), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №20-к від 22.04.2014 року про призначення ОСОБА_1 на посаду голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.39), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №20-к від 22.04.2014 року про припинення ОСОБА_1 повноважень голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області ;14/1-к від 06.04.2015 року (а.с.40), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №15-к від 14.04.2015 року про призначення ОСОБА_1 на посаду голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.41), рішення №6 Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2015 року про затвердження і допуск ОСОБА_1 до виконання обовязків голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.42-43), постанову Верховної Ради України про звільнення суддів, у звязку з досягненням 65 років з посад суддів Безуматова М.В. як судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.44-47), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №24-к від 10.10.2016 року про відрахування зі штату суду ОСОБА_1 (а.с.47), наказ Олександрійського районного суду Кіровоградської області №2 від 25.02.2016 року про відрядження суддів та керівника апарату (а.с.48), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №4-в від 28.03.2016 року про надання додаткової відпустки ОСОБА_1 (а.с.49), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №10 від 06.06.2016 року про відрядження ОСОБА_1 (а.с.50), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №17 від 20.07.2016 року про відрядження ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.51), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №46-в від 02.08.2016 року про надання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки (а.с.52), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №54-в від 29.08.2016 року про відклик з відпустки ОСОБА_1 (а.с.53-54), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №59-в від 20.09.2016 року про відклик з відпустки ОСОБА_1 (а.с.55), наказ Олександрівського районного суду Кіровоградської області №60-в від 21.09.2016 року про продовження щорічної основної відпустки ОСОБА_1 (а.с.56), рапорт (а.с.57), запит відповідь щодо відомостей про осіб, які перетнули державний кордон, у тому числі іноземці та їх паспортні документи, що зареєстровані в пунктах пропуску через державний кордон (а.с.58-59), відповідь головного лікаря ЦРЛ Олександрійського району Кіровоградської області на запит начальника УЗЕ в Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо перебування ОСОБА_1 у вказаному закладі на стаціонарному лікуванні в період з 16.10.2016 року по 01.11.2016 року із зазначенням діагнозу (а.с.60), запит до НАЗК (а.с.61), відповідь НАЗК з додатками (а.с.62-65), пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_4 (а.с.66-67), рапорт (а.с.68), лист ТУ ДСА в Кіровоградській області (а.с.69), витяг з веб-сайту ЄДРД (а.с.70-77).

Відповідно до вимог ст.62 ч.3 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 ч.1 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст.251 ч.2 КУпАП).

Із врахуванням положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю, докази на те, що особа є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172-6 ч.1, 245, 247, 251-252, 268, 283-284, 294 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда І.В.Загреба