Справа № 515/565/18
Провадження № 3/515/1045/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 квітня 2018 р. Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А., при ознайомленні з матеріалами, які надійшли від Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2018 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшов протокол від Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, в якому зазначено, що 08 квітня 2018 року о 20 год. 40 хв. в м. Татарбунари по вул. Центральній Демовський Максим Олександрович керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. На прохання працівників поліції пройти до службового автомобіля відмовився, при затриманні почав упиратись, розмахувати руками, відштовхувати від себе, хапати за формений одяг, чим своїми діями вчинив злісну непокору працівникам поліції, у звязку з чим дії порушника кваліфіковані за ст. 185 КпАП України.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням в провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб'єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об'єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі.

Орган (особа), яка розглядає справу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (ст. 252 КпАП). Процес оцінки доказів передбачає, що суб'єкт адміністративної юрисдикції повинен дослідити відносність та допустимість доказів. Відомості про факт стають доказами тільки тоді, коли відповідають вимогам закону як щодо змісту, так і процесуального оформлення. Тому відомості про факти можуть бути визнані доказами в справі лише за наявності таких властивостей: відносності та допустимості.

У розділі ІІ пункт 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Однак, на стадії підготовки справи до розгляду суд встановив, що в порушення вищезазначених норм, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №263926 від 16.04.2018 року не долучено інформація щодо притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, в тому числі, за вчинення аналогічних правопорушень, що має враховуватись судом при вирішенні питання про обрання стягнення в разі встановлення його вини. Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній фактично не визнає вчинення ним дій щодо злісної непокори законним вимогам працівників поліції, однак жодного свідка вчинення ним вказаного правопорушення в протоколі не зазначено, а рапорт працвника поліції, долучений до протоколу, не може вважатись належним доказом.

Крім того, у матеріалах справи відсутні дані, які мають враховуватись судом при прийнятті рішення по даній справі відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме: дані про ступінь вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, тощо.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 було встановлено наступне: «визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

При цьому, слід зазначити, що обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Таким чином, протокол не може розглядатись суддею без усунення порушень, допущених при його складанні, оскільки неповнота передбачених законом даних унеможливлює надання належної правової оцінки викладеним у ньому обставинам.

За наслідками встановлених недоліків, у суду немає можливості повно, всебічно та обєктивно розглянути дану справу, а тому матеріали адміністративної справи, слід повернути на доопрацювання для усунення недоліків, зазначених в постанові.

Звертаю увагу на необхідність усунути зазначені недоліки в максимально стислі строки, оскільки відповідно до ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення складає три місяці з моменту його вчинення.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 251, 254, 256, 268, 277, 277-2, 278, 280 КпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути на доопрацювання до Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Семенюк