АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/449/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Рибак М.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ЖукО.В.,

розглянувши 21 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2017 року постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва Горягіна С.І. визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 гривень на користь держави.

Згідно з постановою 02 вересня 2017 року, о 00 годин 05 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Туполєва, 20 в м. Києві, порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, а саме рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів. При цьому, ОСОБА_3 керував вказаним автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та закрити провадження по справі, у зв'язку із відсутністю в його діях ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що не керував транспортним засобом і не порушував ПДР України. Так, 01 вересня 2017 року, о 23 годині 30 хвилин, він приїхав до будинку по вул. Туполева, 20 в м. Києві на автомобілі НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, також у автомобілі був інший пасажир ОСОБА_6 Під час паркування зазначеного автомобіля перед будинком, ОСОБА_5 подала звуковий сигнал двом чоловікам, які стояли і заважали їй припаркуватися на майданчику біля під'їзду, що не сподобалося останнім. Після цього, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зайшли до будинку за вказаною адресою, а апелянт залишився в автомобілі заряджати мобільний телефон. Між ним і зазначеними чоловіками, як з'ясувалося пізніше свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, виник словесний конфлікт та останні викликали поліцію. Будь-якої дорожньо-транспортної пригоди за його участі не відбувалося. Звертає увагу на те, що проходження огляду на стан сп'яніння є обов'язковим для водіїв, однак він не керував транспортним засобом і тому не мав такого обов'язку.

Працівники патрульної поліції, які прибули за викликом через 30-40 хвилин, вислухали лише пояснення свідків та склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, які він не вчиняв. Його пояснення щодо обставин події не були взяті до уваги, тому він мав намір викласти їх письмово, однак працівники поліції забрали у нього протоколи і зробили відмітки про його відмову під підпису в них.

Крім того, судом першої інстанції були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, тому він був позбавлений можливості заявляти клопотання, надавати свої пояснення і додаткові докази. Судом залишено поза увагою клопотання апелянта про відкладення судового засідання призначеного на 30.11.2017, у зв'язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні, та розглянуто справу без його участі.

Також, суд не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять даних про характер пошкоджень на транспортних засобах, а на схемі пригоди автомобілі розташовані на відстані 0,7 метрів один від одного. З фотокарток, доданих до апеляційної скарги, вбачається, що на автомобілі «Мазда» взагалі відсутні будь-які пошкодження, а на автомобілі «Део» наявні численні пошкодження лакофарбового покриття зі слідами іржі, які вказують на їх давнє походження. Відповідно підтвердження події дорожньо-транспортної пригоди, на думку апелянта, відсутні.

Тому вважає, що постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам і обставинам справи.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який її підтримав, пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Зокрема даними, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків та відеозаписі події.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД№413186 вбачається, що 02 вересня 2017 року, о 00 годині 05 хвилин, в м. Києві по вул. Туполєва, 20-А, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_3, який стояв на парковці, та під час перевірки документів мав ознаки алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, незв'язне мовлення. У присутності двох свідків водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку /а.с.1/.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД№413187 вбачається, що 02 вересня 2017 року, о 00 годині 40 хвилин, в м. Києві по вул. Туполєва, 20-А, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, який стояв на парковці. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

В протоколі наявні письмові пояснення ОСОБА_3, однак від підпису останній відмовився та не отримав тимчасовий талон на право керування транспортним засобом /а.с.2/.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили свої письмові пояснення і зазначили, що бачили як водій автомобіля НОМЕР_4, який був припаркований біля будинку. Вони зробили водію зауваження з цього приводу, однак останній намагався виїхати з парковки. За кермом був водій ОСОБА_3. Вони перегородили виїзд автомобілю останнього і викликали працівників патрульної поліції. В їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці або проїхати до медичного закладу.

Пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спростовують доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом та відповідно не здійснював дорожньо-транспортної пригоди, а також не мав обов'язку виконувати п.2.5 ПДР України.

Підстав обмовляти апелянта і будь-яких даних щодо упередженості вказаних свідків суду апеляційної інстанції надано не було.

Згідно схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.09.2017, на автомобілі НОМЕР_2 пошкоджена номерна рамка на передньому бампері і царапини переднього бамперу, а у автомобіля НОМЕР_1 пошкоджено задній бампер /а.с.3/.

Тому, доводи апелянта щодо відсутності підтверджень події дорожньо-транспортної пригоди не заслуговують на увагу.

З відеозапису, наданого працівниками поліції суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Також, він не бажав надавати працівникам поліції документи, що посвідчують його особу, підписувати будь-які документи та намагався втекти /а.с.15/.

Наявність конфлікту ОСОБА_3 зі свідками з відеозапису також не вбачається.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 10.9 ПДР України передбачає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод для іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, вважаю, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчинені правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому порушення прав ОСОБА_3, передбачених ст. 268 КУпАП, в ході розгляду справи судом першої інстанції, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки його права поновлені в суді апеляційної інстанції, зокрема, заслухано його пояснення щодо обставин справи, допитано свідків в його присутності і досліджено надані ним документи.

Зібраних по справі доказів достатнього для прийняття рішення по справі.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук