Єдиний унікальний номер 219/2310/18 Номер провадження 33/775/156/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Ковалюмнус Е.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 170 (сто сімдесят) гривень з конфіскацією товару, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 11 березня 2018 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_2, в порушення вимог Переліку та обсягу товарів дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію розмежування, затверджених наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб № 39 від 24.03.2017 року, п. 9 «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», затвердженого постановою КМУ від 01.03.2017 року № 99, рухаючись з м. Сєвєродонецька до м. Луганська Луганськой області на автомобілі KIA Cerato д/н НОМЕР_1, перевозив товарно-матеріальні цінності (автозапчастини) на загальну суму 29 127, 80 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить постанову суду скасувати, справу закрити у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що вартість товару, який він перевозив менше ніж вказана була в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, протокол складено, нечитабельним текстом, а також порушено вимоги ст. 256 КУпАП при складанні протоколу. Судом першої інстанції не встановлено об'єктивної сторони вчиненого ним правопорушення, вважає, що в нього був відсутній умисел на скоєння адміністративного правопорушення, а також не була допитана його дружина, як свідок по справі. Вважає, що він не порушував вимоги Переліку товарів, дозволених для переміщення до / з гуманітарно-логістичних- центрів та через лінію зіткнення. Затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України 24.03.2017 року № 39.

На засідання апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова без змін з таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, рішення суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № 0110 від 11.03.2018 р., ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Відповідно до п. 9 Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою КМУ від 1.03.2017 року № 99 «Фізичні особи здійснюють переміщення товарів у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі автомобільним транспортом за переліком та обсягами (вартість, вага, кількість), що затверджуються МТОТ». У п. 4 Наказу МТОТ від 24.03.2017 № 39, зареєстрованого в МЮ України 28 березня 2017 року за № 417/30285 «Про затвердження Переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення» встановлено такі обсяги товарів (крім особистих речей та підакцизних товарів), що переміщуються фізичними особами:

через лінію зіткнення з неконтрольованої території на контрольовану територію та у зворотному напрямку - товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 75 кг на одну особу;

з контрольованої території до гуманітарно-логістичних центрів - товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 75 кг на одну особу;

з гуманітарно-логістичних центрів на неконтрольовану територію - товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 20000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 150 кг на одну особу.

Відповідно до Наказу від 24.03.2017 року № 39 «Про затвердження Переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до /з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення» із змінами № 45 від 11.04.2017 року, № 95 від 27.09.2017 року затверджено Перелік товарів, дозволених для переміщення до з/ гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення, в якому не передбачено перевезення автозапчастин.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до апеляційних доводів про те, що ОСОБА_2, не було порушено Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою КМУ № 99 від 01.03.2017 року та розцінює це, як спосіб захисту з метою уникнути відповідальність за правопорушення, оскільки під час написання пояснення ОСОБА_2 свою провину визнав. Крім того під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_2 були відсутні претензії та зауваження до складання адміністративного протоколу.

Доводи ОСОБА_2 про порушення процесуальних норм при складанні протоколу є безпідставними з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, суд взяв до уваги докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 01/0 від 11.03.2018 року, складений в присутності двох свідків - ОСОБА_3; ОСОБА_4 пояснення ОСОБА_2, який зазначив, що дійсно перевозив запчастини до автотракторної техніки, та вказав, що розуміє суть вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Протокол відповідає вимогам чинного законодавства, складений в присутності двох понятих ОСОБА_5 ОСОБА_4, містить відомості, що другий примірник отримано ОСОБА_2, про що свідчий його підпис (а.с.2), та пояснення у статусі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що провину свою він визнав та згоден з сумою вартістю товарів на суму 29 127, 80 грн.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.204-3 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в порушенні порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 перевозив автозапчастини разом з дружиною, та вважав, що на кожного з них він може провозити відповідні автозапчастини по 10 000 грн., не є слушними.

Дійсно до тексту Наказу від 24.03.2017 року № 39 від 28.03.2017 року зі змінами № 45 від 11.04.2017 року, № 95 від 27.09.2017 року «Про затвердження Переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення» вбачається, що внесені зміни, і сумарна вартість перевезених товарів та їх сумарна вага на теперішній час становить, відповідно 20.000 гривень на 150 кг на особу. Між тим у зазначеному Переліку зазначені товари, які дозволено перевозити через лінію зіткнення, в тому числі і автомобільні шини, але не передбачено перевезення автозапчастин.

Також доводи апеляційної скарги, щодо участі у якості свідка його дружини при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не є слушними, оскільки такі вимоги, які ставить правопорушник не передбачені КУоАП, адміністративна справа розглядається кодексом про адміністративні правопорушення України, а зауваження на які посилається апелянт, а саме на порушення процесуальних вимог під час складання адміністративного протоколу, то вказані вимоги передбачені нормами КПК України.

Також не вбачається підстав скасування постанови у зв'язку з тим, що апелянт не згоден з вартістю товарів, вказаній в протоколі і постанові, так як вона вартість взята з видаткової накладної № Іва-00244 від 06.03.2018, відповідно до якої він отримав посилку з запчастинами, а тому зазначені доводи апеляційна інстанція визнає такими, що не заслуговують на увагу.

Крім того, зазначалось вище, найменування перевезених товарів, повинно бути передбачено Переліком товарів, дозволених для переміщення до / з гуманітарно-логістичних- центрів та через лінію зіткнення, затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України 24.03.2017 року № 39, яке передбачає перевезення автозапчастин.

На підставі викладеного, беручи до уваги обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

Проаналізувавши встановлені обставини та наведені норми права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 170 (сто сімдесят) гривень з конфіскацією товару - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: