КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/991/2018 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Баличева М.Б.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвоката Носова Р.В., потерпілої ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Носова Р.В., в інтересах ОСОБА_3 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої бухгалтером у ТОВ «ФК «Контрактовий дім», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Як зазначено у постанові, 07 липня 2018 року о 18 годині 20 хвилин в Київській області, Вишгородського району, с. Хотянівка, на перехресті вулиць Валова та Лісова водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 та проїжджаючи перехрестя прямо на дозволений сигнал світлофора не надала можливості закінчити маневр руху автомобілю BMW д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та допустила зіткнення з останньою. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями водій ОСОБА_3 порушила вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник Носов Р.В., в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що висновок суду про винуватість водія ОСОБА_3 не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки наявних доказів порушення нею п.16.5 ПДР України, що б знаходилось у причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди - немає. При цьому деякі висновки суду, викладені ним в оскаржуваній постанові, суперечать один одному та фактичним обставинам справи. Жоден зі свідків не підтвердив факт порушення ОСОБА_3 вимог п. 16.5 ПДР України, як це було зазначено в протоколі, складеному відносно неї.

Суд, дійшовши до висновків про доведеність вини водія ОСОБА_3 у скоєній нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, взявши до уваги пояснення свідків та потерпілої ОСОБА_5, які зазначали що ОСОБА_3 перетинала перехрестя на червоний сигнал світлофору, фактично відшукував нові докази її винуватості у порушенні іншого пункту правил дорожнього руху України, чим явно вийшов за межі протоколу.

Це суперечить практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Захисник також зазначає, що ніяких спеціальних знань в області автотехніки для того, щоб зробити висновок про те, що водій ОСОБА_3 не могла порушити пункт 16.5 ПДР України - не вимагалось. Це було зрозуміло і без спеціальних знань, виходячи із пояснень обох учасників цієї ДТП, які зазначили, що дозволяючий сигнал світлофору ввімкнувся саме для водія ОСОБА_5, а для водія ОСОБА_3 він був ввімкнений вже певний час, та саме вона завершувала рух через перехрестя і мала перевагу перед тими транспортними засобами, які починали рух після зміни сигналу з забороняючого на той, що дозволяє рух.

В матеріалах справи не було зібрано достатніх та неспростовних доказів, які б свідчили, що водій ОСОБА_3 порушила п.16.5 ПДР України та в її діях був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника Носова Р.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, потерпілої ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження по справі, з наступних підстав.

Як передбачено ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В порушення вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом, належним чином не дослідив та не оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, що призвело до ухвалення у справі необґрунтованого та незаконного судового рішення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення правопорушення складається протокол і розгляд справи проводиться в його межах.

Згідно показань учасників ДТП та свідків у справі, а також матеріалів справи, ОСОБА_3 не порушувала вимог п. 16.5 ПДР України, так як згідно зібраних у справі доказів саме вона завершувала проїзд перехрестя, а порушення інших вимог ПДР України їй не інкримінується.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції, дійшовши до висновків про доведеність вини водія ОСОБА_3 у скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, взяв до уваги пояснення свідків та потерпілої ОСОБА_5, які зазначали що ОСОБА_3 перетинала перехрестя на червоний сигнал світлофору, фактично відшукував нові докази її винуватості у порушенні іншого пункту правил дорожнього руху України, чим явно вийшов за межі протоколу, є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_3 у порушенні п.16.5 ПДР України не доведена, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та причинно-наслідковий зв'язок з наступившими наслідками.

Крім того, згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року, яка вступила в законну силу, провадження по даній ДТП відносно ОСОБА_5 закрито з нереабілітуючих підстав - за п. 7 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин постанова суду є незаконною, необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами, висновок суду щодо винуватості ОСОБА_3 в порушенні вимог п. 16.5 ПДР України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в зв'язку з чим апеляційна скарга захисника Носова Р.В. підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Носова Р.В., в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський