Єдиний унікальний номер 227/52/18 Номер провадження 33/775/130/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2018 року місто Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області Круподеря Д.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно до постанови суду, 01.01.2018 року о 8 год. 50 хв. ОСОБА_2, у світлий час доби, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, здійснюючи рух по проспекту Перемоги, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на три стоячі автомобілі: НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3; Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4; ЗАЗ-DEAWOO Т 13110 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в результаті дій водія ОСОБА_2, легкові автомобілі НОМЕР_2; Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_3; ЗАЗ-DEAWOO Т 13110 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_4, - отримали механічні пошкодження.

01.01.2018 року о 8 год. 50 хв. ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.10 ПДР України залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено основне адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді 40 годин громадських робіт та додаткове адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді 1 року позбавлення права керування транспортними засобами. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352,40 грн.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування вказує, що судом дана необ'єктивна і неправильна оцінка доказів, а саме суд взяв до уваги недопустимі докази такі як свідчення потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 оскільки вони не були безпосередніми очевидцями події та показання поліцейських ОСОБА_9, ОСОБА_10 і відеозапис. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи. Вказує, що в період часу з 16 години 31.12.2017 року по 11 годину 01.01.2018 року його автомобіль був викрадений тому він не може бути причетним до адміністративних правопорушень. Просить скасувати постанову та постановити своє рішення, яким припинити справу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_11, потерпілі ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення але до судового засідання не з'явились. Від ОСОБА_2 та ОСОБА_11, надійшли заяви з проханням розгляду апеляційної скарги без їх участі.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеною, враховуючи наступні обставини.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не оскаржується.

У відповідності із ст.245, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності з законом. Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції при визнанні винуватості ОСОБА_2 послався на досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. №372064 за ст. 124 КУпАП та від 01.01.2018р. №372065 за ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_2, доданими до протоколу письмовими поясненнями потерпілих та свідків ДТП, схемою до протоколу ДТП, копіями документів посвідчень водіїв, паспортів транспортних засобів, відеозапис з камери відеоспостереження та показаннями свідків і потерпілих у судовому засіданні.

Зокрема, суддею суду першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, що 01.01.2018 року о 8 год. 50 хв. ОСОБА_2, у світлий час доби, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, здійснюючи рух по проспекту Перемоги, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на три стоячі автомобілі: НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3; Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4; ЗАЗ-DEAWOO Т 13110 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальний збиток.

01.01.2018 року о 8 год. 50 хв. ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.10 ПДР України залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, але його вина підтверджується наступними доказами по справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. №372064 за ст. 124 КУпАП., протоколом про адміністративне правопорушення від 01.01.2018р. №372065 за ст. 122-4 КУпАП, схемою ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, доданими до протоколу копіями посвідчення водіїв, технічних паспортів, страхових полісів, відеозаписом з камери відеоспостереження, на якому зафіксовано події 01.01.2018 час: приблизно з 9:00 до 10:00

Щодо доводів ОСОБА_2 що суд першої інстанції не об'єктивно і неправильно дав оцінку доказам, взяв до уваги недопустимі докази як свідчення потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і відеозапис з камери відео спостереження безпідставні, оскільки не викликають жодного сумніву в їх достовірності та допустимості; вони узгоджуються між собою, та не суперечать іншим матеріалам по справі.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції не прийняв до уваги клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи спростовуються матеріалами справи, а саме журналом судового засідання від 25.01.2018 р та постановою від 19.02.2018 р. з яких вбачається, що дане клопотання було розглянуте судом першої інстанції та вмотивовано відмовлено у його задоволенні.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта, що його транспортним засобом незаконно заволоділи тому він не причетний до адміністративних правопорушень, апелянтом не додано переконливих доказів цього факту, натомість це ствердження суперечить іншим доказам по справі та як вбачається з тексту апеляційної скарги постановою слідчого від 11.01.2018 р. закрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 289 КК України за заявою ОСОБА_2, та з доданої апелянтом копії ухвали слідчого судді Добропільського міськрайонного суду від 9.02.2018 р. представнику ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000003 за ч. 1 ст. 289 КК України. Та як вбачається з ЄДРСР ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19.03.2018р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст.122-4 КУпАП в апеляційній скарзі не наведено.

Про те суд першої інстанції при накладенні стягнень на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП поспішно наклав на ОСОБА_2 основне адміністративне стягнення в межах санкції ст.122-4 КУпАП у виді 40 годин громадських робіт та додаткового адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП у виді 1 року позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, за наведених обставин, суд першої інстанції, притягуючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП, мав накласти одне стягнення за більш серйозне правопорушення, яким є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, а адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за ст.124 КУпАП є різновидом основного покарання, тому призначенню у цьому випадку не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 293, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Вважати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП призначити адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді 40 годин громадських робіт.

В іншій частині постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя