АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що він керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння.

Зазначає, що у зазначений в протоколі час він дійсно перебував біля власного автомобіля, однак ним не керував, а ремонтував його. При цьому він не перебував в стані наркотичного сп'яніння. За наведених обставин вважає, що у нього не було обов'язку на вимогу працівників поліції проходити огляд на стан сп'яніння. З позиції апелянта, про незаконність дій працівників поліції свідчить і той факт, що його не відсторонили від керування транспортним засобом.

Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кашпура В.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20.01.2018 року об 11:52 год. в місті Києві, по вул. Празька, 22, керував автомобілем «ВАЗ-21011», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Суддя дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР України.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд обґрунтував: даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП; поясненнями свідків, наявними в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження в медичній установі огляду на стан наркотичного сп'яніння, що не заперечується і самим апелянтом.

Окремими поясненнями свідків підтверджуються обставини, викладені в протоколі, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що у їх присутності ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку. Також свідок ОСОБА_4 підтвердила в суді апеляційної інстанції, що бачила, як спочатку на прибудинкову територію заїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1, а слідом за ним заїхав автомобіль з працівниками поліції.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що він не здійснював керування автомобілем, а лише перебував біля нього в той момент, коли під'їхали працівники поліції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді про те, що наявні в матеріалах справи та наведені у оскаржуваній постанові докази є належними та у своїй сукупності достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України.

Не спростовує цього висновку і та обставина, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, оскільки щодо нього було складено протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що є предметом судового розгляду.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз