АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/1669/18п Суддя 1-ї інстанції: Поліщук Т.В.
Провадження № 33/790/501/18
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП ОСОБА_2, іншого учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою потерпілого по справі ОСОБА_3 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2018 року у відношенні ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як встановлено судом, 19.03.2018 року о 14 год. 40 хв. у м. Харкові по вул. В.Панасівська, 236, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом MAN державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом KNAPEN державний номер НОМЕР_2 при виїзді з прилеглої території не надав дорогу транспортному засобу Mitsubishi Lancer державний номер НОМЕР_3, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та було завдано матеріальної шкоди, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що автомобіль НОМЕР_4 виїхав на власну смугу руху, а автомобіль НОМЕР_5 намагався його обігнати з правої сторони, що суперечить вимогам Правил дорожнього руху України.

На постанову районного суду інший учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує, що у судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав, та зазначив, що він виїхав на власну смугу руху, і автомобіль знаходився вже паралельно бордюру. Апелянт зазначає, що в суді він заявив, що рухався по своїй полосі проїзної частини дороги і побачив, що автомобіль НОМЕР_4 з напівпричепом KNAPEN державний номер НОМЕР_2 починав виїздити з прилеглої території на зустрічну смугу проїзної частини дороги відносно його. Він продовжив рух по своїй полосі руху, оскільки рухався по головній дорозі, і був впевнений, що водій автомобіля MAN повинен його пропустити, але останній продовжив рух. Через невелику відстань між автомобілями він не встиг загальмувати і сталося зіткнення. Таким чином вважає, що суддя не правильно трактував пояснення апелянта. Зауважує, що незрозуміло, що саме мав на увазі суддя, зазначаючи в постанові, що виходячи із загальної проїзної частини 9 метрів, смуга руху для вантажного автомобіля складає 4.5 метри. Як вказано суддею, виходячи з розташування транспортного засобу на проїзній частині слідує, що транспортний засіб виїхав на власну смугу руху, але не зрозуміло, який саме транспортний засіб, при цьому апелянт зазначає, що обгін може бути лише з лівої сторони, і також вказує, що суддя вийшов за рамки своїх повноважень, оскільки повинен розглядати лише той матеріал, який йому поступив з поліції, а суддя в резолютивній частині оскаржуваної постанови вказав, що у діях ОСОБА_2 не вбачається порушень вимог Правил дорожнього руху України, у звязку з чим і відсутній склад адміністративного правопорушення, натомість безпідставно в діях водія транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER» державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 суддя вбачав порушення вимог п.п. 12.3, 10.2 Правил дорожнього руху України. Вважає, що суддя суду 1 інстанції з грубим порушенням законодавства постановив звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, а винним у дорожньо-транспортній події (ДТП) необгрунтовано визнав ОСОБА_3, позбавивши останнього права на захист, без складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення, чим вийшов за рамки своїх повноважень та порушив своїми діями ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4, які підтримали вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно схеми дорожньо-транспортної пригоди від 19.03.2018 року вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 рухався по головній дорозі вул. Велика Панасівська в м. Харкові, а транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 виїхав з другорядної дороги, а саме з Харківського комбікормового заводу, та здійснював поворот ліворуч, у той момент, коли водій ОСОБА_3 рухався прямо в своєму напряму руху.

Згідно вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а зїжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Приймаючи рішення про скасування постанови від 25.04.2018 року, апеляційний суд виходить з того, що автомобіль, під керуванням ОСОБА_3 відповідно до зворотної сторони схеми ДТП має пошкодження, які в розташовані вздовж всієї лівої сторони, починаючи з переднього і до заднього бамперу, а також відрив правого переднього колеса, правої передньої двері, пороги з обох боків, а автомобіль, яким керував водій ОСОБА_2 має пошкодження переднього правого колеса та правого переднього крила. Тобто, така локалізація механічних пошкоджень свідчить про безпідставність пояснень водія ОСОБА_2, що зіткнення відбулось вже в той момент, коли він виїхав на головну дорогу, та деяку відстань рухався прямо, і після зіткнення він одразу зупинився. Спростовує його пояснення і відображення розташування транспортних засобів на цій схемі, з якої вбачається, що відстань між точкою зіткнення та задніми колесами автомобіля НОМЕР_4 складає 37,8 метри. Вказана схема підписана всіма учасниками ДТП без будь-яких зауважень.

Безпідставним вважає апеляційний суд відображення у постанові, яка оскаржується, пояснення водія ОСОБА_3, що він намагався обігнати автомобіль НОМЕР_4 з правої сторони (а.с.11), оскільки відповідно до його пояснень (а.с.4), останній став зменшувати швидкість, і намагаючись уникнути зіткнення прийняв в право.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, а саме недотримання вимог п. п. 10.2 Правил дорожнього руху України, що перебуває у причинному звязку з подією ДТП підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №073409 від 02.04.2018 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди та її зворотною стороною, поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У звязку з чим апеляційний вважає необхідним скасувати постанову від 25.04.2018 року та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та враховуючи відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд зазначає, що оскільки відносно водія ОСОБА_3 не складався протокол про адміністративне правопорушення, то в такому випадку суд як першої так і апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо наявності або відсутності його вини в даній події, що не унеможливлює вирішувати це питання в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2018 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,4 грн. на р/р 0001, одержувач ГУК у м. Києві / м. Київ/22030106, код ЄРДПОУ: 37993783, банк отримувача Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1