справа № 208/2287/18
№ провадження 3/208/981/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2018 р. м. Кам'янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої заступник директора Департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. 212-3 ч.2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за результатом проведеної перевірки Регіональним представництвом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Дніпропетровській області, встановлено наступне:

19.02.2018 року ОСОБА_3 на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» звернулася до департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради з інформаційним запитом в якому просила надати копії положення про методкабінет управління освіти і науки Камянської міської ради, положення про методкабінет управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради станом на 01.01.2013 р. та на 01.01.2016 р., копії функціональних обовязків завідуючого методичним кабінетом управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради станом на 01.01.2013 р. та на 01.01.2016 р., копію функціональних обовязків завідуючого методичним кабінетом управління освіти і науки Камянської міської ради ОСОБА_4

22.02.2018 року вих № 01-19/63 ОСОБА_3 отримала відповідь від департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради за підписом заступника директора департаменту ОСОБА_2 в якій було повідомлено що запитуванні копії документів будуть наданні після відшкодування витрат на копіювання та друк 19 аркушів та надано відповідний рахунок.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Так, відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєтами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно з частиною другою статті 7 Закону України «Про інформацію» ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Таким чином, особа має право обирати на власний розсуд форму копій документів, які вона бажає отримати, а саме письмову чи електронну.

Наявність такого права особи підтверджується також частиною пятою статті 19 Закону, якою, зокрема, передбачена можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації, й, відповідно, і отримання запитуваних копій документів на електронну адресу.

Крім того, статтею 22 Закону передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобовязаний оплатити витрати, повязані з копіюванням документів, починаючи з 11-ої сторінки. Копії 10-ти сторінок документу (документів) надаються безкоштовно.

Конституційний Суд України щодо необхідності в офіційному тлумаченні частини першої статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у системному зв'язку з частиною другою цієї статті в аспекті питання, чи гарантує ця стаття безоплатне надання кожному перших десяти сторінок на запит, незалежно від кількості аркушів, що виготовляються для задоволення запиту, в ухвалі від 25.06.2013 р. № 29-у/2013 зазначив, що положення частини другої статті 21 Закону викладені чітко, зрозуміло і передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат на копіювання та друк документів понад встановлену Законом кількість сторінок, а тому не потребують офіційної інтерпретації.

Також така позиція міститься у пункті 11 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації»: «...Відповідно до частини другої статті 21 Закону № 2939-УІ у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобовязаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок».

При цьому, неправомірними є дії розпорядника, який пропонує запитувачу оплатити відшкодування витрат, повязаних з копіюванням частини документів, і лише після оплати надати запитувану інформацію, в тому числі обсяг, який має бути наданий безкоштовно. Відсутність у відповіді на запит таких відомостей унеможливлює виконання запитувачем обовязку щодо відшкодування витрат, повязаних з копіюванням таких документів.

Однак, листом від 22.02.2018 р. № 01-19/63 департаментом з гуманітарних питань Камянської міської ради за підписом заступника директора ОСОБА_2 не було надано 10 сторінок копій документів безкоштовно, а лише наданий рахунок на відшкодування 19 сторінок.

Відповідно до наказу департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради від 23.08.2017 № 297 відповідальною особою з питань доступу до публічної інформації призначено ОСОБА_2 заступника директора департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради.

Відтак, в діях заступника директора департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ненадання інформації.

В судовому засіданні ОСОБА_2 сою провину не визнала та пояснила суду, що потерпіла ОСОБА_3 зловживає своїм правом на доступ до інформації. Тільки за 2018 рік, Департаментом з гуманітарних питань Камянської міської ради опрацьовано 160 запитів, з них 112 запитів від ОСОБА_3, та окрім цього розглянуто 31 її звернення. Потерпілій ніхто не відмовляв у наданні інформації. Їй було запропоновано оплатити витрати повязані з виготовленням копій. Документи містились на 19 сторінках. Надати безкоштовно 10 аркушів не було можливо, оскільки це цілісні документи. Окрім цього ОСОБА_3 запитувала інформацію, якої не існує, про що їй було відомо.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила суду, що листом за підписом ОСОБА_2 їй відмовлено у наданні копій документів, без попередньої оплати витрат на копіювання. Законодавством передбачено надання безкоштовно 10 аркушів, але їй запропоновано оплатити за всі 19 аркушів. Їй не надана можливість самостійно сфотографувати документи. В електронному вигляді документи їй також не направлені.

Вислухав учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Статтею 22 Закону України «Про інформацію» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Згідно інформаційного запиту ОСОБА_3 від 19.02.2018 року, остання просила надати їй копії документів, при цьому не посилаючись про надання можливості їх самостійного фотографування, не виказувала прохання про надання їх в електронному вигляді. 22.02.2018 року, ОСОБА_3 отримала відповідь від департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради за підписом заступника директора департаменту ОСОБА_2, в якій повідомлено що запитуванні копії документів будуть наданні після відшкодування витрат на копіювання та друк 19 аркушів та надано відповідний рахунок. Зазначено, що копії документів будуть надані після оплати рахунку.

Постановою Пленуму вищого адміністративного суду України № 10 від 29.09.2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» визначено, що надання розпорядником інформації перших 10 сторінок документа (частини інформації) безкоштовно, одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у звязку з невідшкодуванням відповідних витрат, прямо законодавством, іншими чинними нормативно-правовими актами, не врегульовано.

Наказом Департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради від 12.10.2016 року затверджено порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання документів, що надаються за запитом на інформацію, яким визначено, що відповідь на запит не надається у разі повної або часткової відмови запитувача від оплати рахунку.

Таким чином, суд вважає що ОСОБА_2 при наданні відповіді потерпілій ОСОБА_3, діяла у порядку визначеним наказом керівника, а на законодавчому рівні надання розпорядником інформації перших 10 сторінок документа безкоштовно, одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у звязку з невідшкодуванням відповідних витрат, прямо законодавством, іншими чинними нормативно-правовими актами, не врегульовано.

Відповідно до КУпАП, якщо дії особи не є такими, що могли б розцінюватися як правопорушення, то відсутня і сама подія адміністративного правопорушення. Склад правопорушення, це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, при цьому відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об'єктивному вивченні обставин справи в їх сукупності, вважаючи що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-3 ч.2 КУпАП, керуючись ст. 247 п.1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 212-3 КУпАП, закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Савранський Т. А.