Номер провадження: 33/785/190/18
Номер справи місцевого суду: 520/5808/17
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Котелевського Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року,-

встановив:

постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмір 320 грн.

Згідно постанови судді районного суду, 04.05.2017 року, о 0210 год., в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського, 113, водій ОСОБА_2, повторно протягом року керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, почервоніння очей, не стійка хода, не зрозуміла мова, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду Григораш А.А. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити йому строк на оскарження постанови районного суду, у зв'язку з тим, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи, копія постанови на його адресу не надсилалася, а про винесене рішення він дізнався лише в вересні 2017 року, але зміг ознайомитися з ним 13.02.2017 року. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що вказані в протоколі свідки не були викликані до суду для дачі пояснень, а від медичного огляду на місці зупинки він не відмовлявся. Крім того, апелянт посилається на безпідставність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУПАП, оскільки провадження за попереднім протоколом від 01.04.2017 року було закрито апеляційним судом Миколаївської області в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. ОСОБА_2 просить постанову судді районного суду скасувати, а провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_2, який про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення на його адресу повісток, а також СМС-повідомлень на телефонний номер, який ним було зазначено в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд констатує, що ОСОБА_2, з дня подачі апеляційної скарги - 26.12.2017 року по день розгляду справи апеляційним судом - 14.03.2018 року, мав реальну можливість поцікавитися перебігом розгляду його апеляційної скарги в суді, та прибути в судові засідання апеляційного суду, призначені на 31.01.2018 року, 22.08.2018 року, в яке він не з'явився, звернувшись до суду з клопотанням про перенесення розгляду справи, що було здійснено судом, а також в судове засідання призначене на 14.03.2018 року, в яке останній не з'явився та не повідомив суд про причини його неявки.

Крім того, апеляційний суд враховує відомості, викладені в заяві захисника ОСОБА_2 - адвоката Салманової Ф.А., в якій вона повідомила апеляційний суд, що їй не відомо про місце знаходження ОСОБА_2 та просила суд розглянути справу в її відсутність.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя та оскарження рішення судді районного суду.

Приймаючи до уваги те, що двічі на адресу місця проживання та телефонний номер ОСОБА_2, які були зазначені в апеляційній скарзі останнього, направлялися повістки про виклик та СМС - повідомлення про розгляд справи, але останній не з'явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, суд оцінює таку поведінку апелянта, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Мотивуючи необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилається на те, що в судовому засіданні районного суду він присутнім не був, та копію оскаржуваного рішення не отримував.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 19.06.2017 року ОСОБА_2 дійсно не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції.

Матеріали судової справи не містять відомостей про направлення судом ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови судді районного суду, та даних про отримання останнім копії оскаржуваного рішення. В матеріалах справи міститься розписка про ознайомлення зі справою захисником Салмановою Ф.А. від 13.12.2017 року (а.с.11).

Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження, що забезпечує його право на доступ до суду.

Щодо доводів ОСОБА_2 про незаконність оскаржуваного рішення судді районного суду, з посиланням на те, що суддя районного суду не звернув уваги на порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з оскаржуваною постановою судді районного суду, 04.05.2017 року, о 0210 год., в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського, 113, ОСОБА_2, повторно протягом року, керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, почервоніння очей, не стійка хода, не зрозуміла мова, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (а.с. 3-5).

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмови в проведенні медичного огляду на стан сп'яніння підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №155754 від 04.05.2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а також власноручними поясненнями ОСОБА_2 викладеними ним в протоколі про адміністративне правопорушення, де він зазначив, що випив одну склянку пива та відмовився від проведення медичного огляду на стан сп'яніння (а.с. 3, 4, 5).

З урахуванням того, що ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, не надав суду доказів на спростування пояснень свідків, у апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів зміст протоколу про адміністративне правопорушення та достовірність пояснень свідків щодо факту відмови ОСОБА_2 від проведення огляду на стан сп'яніння.

Як свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №155754 від 04.05.2017 року, дії працівників поліції повністю відповідали вимогам порядку проведення огляду на стан сп'яніння, який регламентований положеннями ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не наполягав на проведенні медичного огляду в закладі охорони здоров'я, оскільки такі данні не зазначені в протоколі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також не зазначив раціонального пояснення його відмови в проведені медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки, а також не вказував, що будучи незгодним з проведенням такого огляду, він наполягав на проведені медичного огляду в закладі охорони здоров'я. Вказані обставини спростовують доводи апелянта про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду.

Таким чином, встановивши законність оскаржуваної постанови судді районного суду, суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_2 не довів, що розгляд справи в районному суді було здійснено без належного виклику останнього, оскільки ці доводи апеляційної скарги спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого під час складання протоколу ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи в Київському районному суді м. Одеси 05.06.2017 року, та йому направлялася повістка про виклик в судове засідання призначене на 19.06.2017 року за адресою вказаною ним в протоколі, а зміст оскаржуваної постанови вказує на те, що справа була розглянута суддею районного суду саме в зазначений день, тобто 19.06.2017 року (а.с. 3, 7, 9).

В свою чергу докази долучені до протоколу про адміністративне правопорушення є належними, допустимими та достатніми, для висновку про те, що суддя районного суду обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2, за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проведення медичного огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, що вказує на порушенням останнім вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції поза увагою судді залишились обставини, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Положеннями ч.2 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься довідка УПД ГУНП в Одеській області від 05.05.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом календарного року притягувався за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №272415 від 01.04.2017 року.

Разом з цим, з долученої до апеляційної скарги постанови апеляційного суду Миколаївської області від 02.11.2017 року, яка міститься в Єдиному реєстрі судових рішень, вбачається, що провадження по справі про адміністративне правопорушення за протоколом серії БР №272415 від 01.04.2017 року за ч.1 ст.130 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких умов доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставність складання відносно нього протоколу за ч.2 ст.130 КУпАП, є слушними.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що факт закриття постановою апеляційного суду Миколаївської області від 02.11.2017 року відносно ОСОБА_2 провадження за ч.1 ст.130 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказує на відсутність в діях ОСОБА_2 кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, - повторності. Наведене вказує на безпідставність вказівки в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Разом з цим, з урахуванням доведеності факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовою від проведення медичного огляду на стан сп'яніння, в діях ОСОБА_2 вбачається ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставилося питання про скасування оскаржуваної постанови судді районного суду, за результатами апеляційного розгляду, враховуючи доведеність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, змінити оскаржувану постанову судді районного суду шляхом перекваліфікації дії ОСОБА_2 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією зазначеної норми закону.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси 19.06.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 19.06.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити в частині кваліфікації дій правопорушника та виду адміністративного стягнення.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, вважати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Копію постанови невідкладно направити ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський