П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2018 Справа №607/15584/18

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., за участі адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, жительки м. Тернополя, вул. Репіна, 16/68, працює у ВМС УСБУ, за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасового не працює, за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 07 серпня 2018 року о 12 год. 10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, вулицею ОСОБА_6, 2 у м. Тернополі, в порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), перед початком руху не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався у дворі будинку , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. За даних обставин, в силу вимог частини 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд даної справи слід здійснити за відсутності ОСОБА_5

Натомість у судове засідання зявився його захисник адвокат ОСОБА_1, котрий заперечив факт вчинення ОСОБА_5 вказаного адміністративного правопорушення, а дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) трапилась внаслідок порушення ПДР ОСОБА_3, а саме: перевищення дозволеної швидкості руху (50-60 км/год.) та неналежна реакція на зміну дорожньої обстановки. Внаслідок цього, остання допустила зіткнення з автомобілем ОСОБА_5 під час виїзду ним з місця для паркування. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що його підзахисний, перед чим як розпочати рух, належним чином переконався у безпечності такого маневру, глянувши праворуч та ліворуч. Жодних транспортних засобів не було. Проте, проїхавши 40-50 см він різко зупинився, оскільки помітив автомобіль ОСОБА_3, котрий наближався на великій швидкості. Незважаючи на це, зіткнення уникнути не вдалось.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, забезпечивши явку свого представника адвоката ОСОБА_2, котрий вказав його клієнта ПДР не порушувала, рухалась з невеликою швидкістю. Живе в тому будинку, біля якого трапилась ДТП, а тому добре знає цю місцевість. Має двох малолітніх дітей.

Посилання ОСОБА_5 на те, що ПДР він не порушував, висловлені через свого захисника, спростовуються, а його вина у вчиненому доведена матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 423622 від 07 серпня 2018 року; схемою місця ДТП від 07 серпня 2018 року; наявними у адміністративних матеріалах поясненнями ОСОБА_3 від 07 серпня 2018 року, у яких вона зазначила, до 07 серпня 2018 року їхала до місця роботи між будинками по вулиці Є. Коновальця і ОСОБА_7 із швидкістю, приблизно 20 км/год та відчула раптовий сильний удар в праву сторону свого автомобіля. Зупинившись, вона помітила, що з стоянки виїжджав транспортний засіб «КІА», р.н. НОМЕР_3, котрий і допустив з нею зіткнення. Його водієм був чоловік на імя ОСОБА_5; даними рапорта по всіх ДТП з матеріальними збитками та Європротоколах інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Тернополі ОСОБА_8 від 07 серпня 2018 року ; фотоматеріалами.

Пунктом 10.1 ПДР визначено, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Цих вимог ПДР ОСОБА_5 не виконав. Перед виїздом не переконався, що це буде безпечно і створив перешкоду для руху транспортному засобу, котрим керувала ОСОБА_3 та допустив з ним зіткнення.

Посилання адвоката ОСОБА_1 на те, що автомобіль ОСОБА_3 рухався на великій швидкості та вона порушила пункт 26.2 ПДР суд до уваги не бере, оскільки таким доводам не існує жодного доказового забезпечення.

Безпідставними є і посилання захисника ОСОБА_5 на те, що відстань між автомобілем «КІА» та «Toyota» у момент їх зупинки була 18 м, оскільки вони спростовуються схемою місця ДТП, де зафіксовано інший, значно менший показник, у 6,3 м.

Окрім цього суд сприймає критично, викладений ОСОБА_5 через свого захисника, опис подій за яких мала місце ДТП.

Перш за все мова іде про момент коли він помітив автомобіль «Toyota» та те, що його транспортний засіб перебував у нерухомому стані у момент контакту.

В цьому контексті слід зазначити, що з характеру пошкоджень автомобіля «Toyota», котрі зафіксовані на фото № 6 та локалізовані виключно у районі передніх пасажирських дверцят вбачається що, транспортний засіб ОСОБА_5 рухався, а не стояв, як про це зазначає його захисник.

Адже у випадку, якби він перебував у нерухомому стані, пошкодження автомобіля «Toyota» повинні були б мати місце на його передній частині, тобто бампері, правому крилі і.т.д., оскільки саме ними відбулось би зіткнення на початковому етапі з нерухомим обєктом.

Скільки проїхав автомобіль ОСОБА_5 до того моменту як зіткнувся з транспортним засобом «Toyota» та наявність у нього перешкод для належного огляду траєкторії руху на яку він виїжджав, не має у даній ситуації вирішального значення, адже водій зобовязаний переконатися у безпеці свого маневру будь-якими доступними йому методами, в тому числі звернувшись за допомогою до сторонніх осіб. Цього ОСОБА_5 не зробив.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При обранні цього стягнення суддя, відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, котрі помякшують та обтяжують відповідальність та приходить до висновку, що на ОСОБА_5 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, уповноваженою особою Управління патрульної поліції в Тернопільській області складено протокол серії БД № 423621 від 07 серпня 2018 року у якому зафіксовано, що ОСОБА_3 07 серпня 2018 року о 12 год. 10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_4, у дворі будинку № 8 по вулиці Коновальця у м. Тернополі, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, котрий виїжджав з парковки у дворі будинку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження у матеріальними збитками.

ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що викладені у вказаному протоколі відомості не відповідають реальним обставинам справи. ОСОБА_3 не порушувала ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засідання вказав, що викладені у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

Згідно частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 13.1. ПДР визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

У адміністративних матеріалах відсутні докази недотримання водієм ОСОБА_3 безпечного інтервалу до автомобіля, котрим керував ОСОБА_5

Окрім цього слід зазначити, що навіть, якщо припустити, що ОСОБА_3 дійсно не дотрималась безпечного інтервалу, то вона повинна була спочатку допустити зіткнення з автомобілем, котрий був припаркований ліворуч від того, котрим керував ОСОБА_5 (той, котрий перешкоджав його оглядовості), однак цього не відбулось.

Вказане свідчить ні про що інше як про те, що нею було обрано безпечний інтервал для руху. ОСОБА_3 мала право розраховувати на те, що ОСОБА_5 виконає вимоги ПДР та перед виїздом, суд підкреслює перед виїздом, а не в процесі, переконається у безпеці цих дій, чого він не зробив.

З огляду на викладене суддя приходить до переконання, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отож провадження у даній справі, щодо ОСОБА_3 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід закрити.

Керуючись статтями 33, 401, 124, 221, 276, 277, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривеньн.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 352 ,40 гривень судового збору.

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_3 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_9