Справа № 721/158/18
Провадження №3/713/327/18
ПОСТАНОВА

іменем України

02.04.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суду Чернівецької області в складі: головуючий суддя Кибич І.А., за участю секретаря Мірчева О.І. розглянувши матеріали, які надійшли з Апеляційного суду Чернівецької області у порядку зміни підсудності про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН-), зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки смт.Путила вул.Мешкова, 22, Чернівецької області, тимчасово не працюючої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за ст.173-2 ч.2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ГП №710498 від 03.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_1, 03.03.2018 року о 09-00 год. перебуваючи по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, ображала нецензурною лайкою тещу ОСОБА_2, чим вчинила домашнє насильство в сімї психологічного характеру. Своїми діями вчинила правопорушення передбачене ст.173-2 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що 03.03.2018 року близько 09-00 год. вона перебувала вдома, суперечок з ОСОБА_2 не вчиняла та не ображала її. Того дня близько 22-00 год. приїхали працівники поліції, яких викликала ОСОБА_2, вона з дітьми вже відпочивала. Працівники поліції відібрали пояснення, які вона не читаючи підписала. Зазначила, що між ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3Д,, який є сином ОСОБА_2 склались складні відносини з приводу нерухомого майна, а саме, ОСОБА_2 не хоче щоб вони проживали у її будинку, в звязку з чим постійно вчиняє з ними сварки та викликає працівників поліції. Пояснення відібрані працівниками поліції 03.03.2018 року заперечила. Просила закрити справу за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_1 є його дружиною, ОСОБА_2 матірю. Між ним та ОСОБА_2 постійно виникають сварки та скандали з приводу нерухомого майна, ініціатором яких є його матір, яка не хоче щоб він разом з сімєю проживав у її житловому будинку, внаслідок чого постійно сперечається з ними та викликає працівників поліції. 03.03.2018 року він перебував вдома, його матір ОСОБА_2 в черговий раз почала з ним суперечку, і він для того щоб не сперечатись з нею, хотів вийти з будинку та відштовхнув матір. Його дружина ОСОБА_1 того дня з матірю не сперечалась та нецензурною лайкою не висловлювалась в її сторону.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з'ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Стаття 173-2 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідальність за ст.173-2 ч.2 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

З копії заяви ОСОБА_2 від 03.03.2018 року вбачається, що остання просить вжити заходів до ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_1, які в даний час проживають у її житловому будинку та неодноразово ображають її нецензурними словами у її житловому будинку.

З пояснень ОСОБА_2 від 03.03.2018 року вбачається, що 03.03.2018 року близько 09-000 год. по місцю проживання у неї виник конфлікт з невісткою ОСОБА_1 на підґрунті побутового характеру. Під час сімейного конфлікту ОСОБА_1 ображала її нецензурною лайкою та словесно погрожувала фізичною розправою, а саме побиттями, однак реальних дій відносно неї не вчиняла. Зазначає, що вона зробила ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зауваження з приводу переоформлення майна відносно їхнього житлового будинку, в якому вони проживають. В подальшому після словесного конфлікту з невісткою, виник конфлікт з сином ОСОБА_3, під час якого останній ображав її та погрожував фізичною розправою, штовхнув. Після суперечки вона вийшла з будинку та не бажаючи підтримувати конфлікт, звернулась до Путильської РДА.

З пояснень ОСОБА_4 від 03.03.2018 року вбачається, що вона є подругою ОСОБА_2, яка повідомила їй, що 03.03.2018 року вранці у неї з сином та невісткою ОСОБА_1 відбулась сімейна сварка, під час якої останні ображали її нецензурною лайкою та словесно погрожували фізичною розправою. Особисто вона свідком сімейного конфлікту не була та обставини конфлікту їй невідомі.

З пояснень ОСОБА_1 від 03.03.2018 року відібраних працівниками поліції вбачається, що остання повідомила, що проживає з чоловіком Д.Д. та його матірю ОСОБА_2 в їхньому житловому будинку. За час спільного проживання в будинку виникли із тещою неприязні відносини, через розподіл майна, а саме житлового будинку між її чоловіком та його матірю. 03.03.2018 року близько 09-00 год. у неї виникла суперечка на підґрунті побутового характеру, а саме побутових речей, під час якої вони висловлювали одне одній образи та можливо словесні погрози, однак реальних дій відносно одне одного не вчиняли. В подальшому ніяких протиправних дій відносно своєї тещі ОСОБА_2 не вчиняла, остання грюкнувши дверми пішла у невідомому їй напрямку.

З пояснень ОСОБА_3 від 03.03.2018 року вбачається, що проживає разом з дружиною ОСОБА_1 та матірю ОСОБА_2 в їхньому житловому будинку. За час спільного проживання в будинку виникли з матірю неприязні відносини через розподіл майна, а саме житлового будинку. 03.03.2018 року близько 09-00 год. у нього виникла суперечка на підґрунті побутового характеру, а саме побутових речей, під час якої він штовхнув матір, однак реальних дій відносно один одного не вчиняли. В подальшому ніяких протиправних дій відносно матері не вчиняв, вона вийшла з будинку та пішла у невідомому напрямку.

Допитаний в судовому ОСОБА_3 показав, що його дружина ОСОБА_1 не вчиняла домашнього насильства відносно його матері ОСОБА_2, образливо не висловлювалась, суперечка відбулась між ним та матірю.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 показала, що з ОСОБА_2 не сперечалась, нецензурною лайкою не висловлювалась, навпаки, ОСОБА_2 створює несприятливі умови проживання, вчиняє сварки та безпідставно викликає працівників поліції.

Судом встановлено, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 відсутні докази щодо завдання шкоди психологічному здоровю ОСОБА_2, у графі потерпіла (ий) - не зазначено особу потерпілого, щодо якої вчинено насильство (прізвище, імя) та їх соціальний звязок. Також немає відомостей щодо свідків правопорушення. Даних про те, що наслідки, які передбачені в диспозиції ст. 173-2 КУпАП як обовязкові, настали чи могли настати - немає.

Долучені пояснення свідка ОСОБА_4 судом до уваги не беруться, є неналежним доказом, оскільки останній відомо про суперечку зі слів ОСОБА_2

Інших доказів суду не надано.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом ( посадовою особою ) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи докази по справі, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1. у вчиненні правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.ст.173-2 ч.2, 221, 283, 284, 285, 287-289, 294 КУпАП, Суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І. А. Кибич