КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/1746/17-пГоловуючий у І інстанції: Луценко О.М.
Провадження №33/824/17/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Студзінського Максима Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Цією ж постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Студзінський М.А. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав подану захисником апеляційну скаргу та пояснив, що викладені у протоколі та постанові суду дані про те, що він відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, не відповідають дійсності.

Також не погоджується з висновком про те, що він порушив п.п.2.3б, 3.2, 12.1 Правил дорожнього руху, а саме не надав перевагу в русі водію ОСОБА_3, який рухався з увімкненим синім проблисковим маячком, та допустив зіткнення транспортних засобів. Вважає, що саме дії водія ОСОБА_3 є причиною аварії, оскільки він при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку по смузі, на яку він мав намір перестроїтися.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 20.01.2017 року о 00:15 год. в місті Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 22, керуючи автомобілем «Opel», д.н.з. НОМЕР_1, не надав перевагу автомобілю з увімкненим синім проблисковим маячком, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п.2.3б, 3.2, 12.1 ПДР України.

Крім цього, 20.01.2017 року о 00:15 год. в місті Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 22, ОСОБА_2 керував автомобілем «Opel», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України.

Цією ж постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 20.01.2017 року о 00:15 год. в місті Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 22, керуючи автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись з увімкненим синім проблисковим маячком, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку по смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Opel», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п.2.3б, 3.1, 10.3 ПДР України.

За наслідками розгляду протоколів суддя прийшов до висновку про винуватість обох водіїв у порушенні правил дорожнього руху за наведених у протоколах обставин, притягнувши ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а ОСОБА_2 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Рішення суду в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності учасниками провадження не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: на дані протоколів про адміністративні правопорушення, схеми місця ДТП, письмові пояснення та рапорти.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.п.2.3б, 3.2, 12.1, 2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи поданої апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами не доводиться те, що ОСОБА_2 за наявності передбачених законом підстав відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, він, в порушення п.2.5 ПДР, відмовився проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

Цими свідками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які у своїх письмових поясненнях вказали, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу Драгер.

Разом із тим, як вбачається з відеозапису з місця події, наявного в матеріалах справи, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер ОСОБА_2 відмовився, повідомивши, що готовий пройти такий огляд у медичному закладі. Однак, матеріали справи не містять даних про те, з якої саме причини такий огляд не було проведено.

Складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП хоч і є доказом у розумінні статті 251 цього Кодексу, однак є недостатнім для висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушення п.2.5 ПДР України, оскільки не підтверджується будь-якими іншими доказами, що містяться у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються викладені в протоколі обставини щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п.п.2.3б, 3.2, 12.1 ПДР також не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно з поясненнями водія ОСОБА_3, він, рухаючись у крайній лівій смузі з увімкненим синім проблисковим маячком, впевнившись у безпечності руху, здійснював розворот через подвійну суцільну лінію. Під час здійснення маневру автомобіль «Opel», рухаючись у попутному напрямку по смузі зустрічного руху, здійснив зіткнення з його авто.

Проте такі пояснення водія ОСОБА_3 не можуть свідчити про винуватість водія ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з письмовими поясненнями водія ОСОБА_7, наданими ним безпосередньо на місці аварії, автомобіль «Opel», рухаючись у крайній лівій смузі, здійснював випередження автомобіля «Skoda», який рухався в середньому ряду із увімкненим синім проблисковим маячком. У цей час автомобіль «Skoda», намагаючись різко здійснити поворот ліворуч без увімкнення попереджуючих сигналів, здійснив зіткнення з автомобілем «Opel», пошкодивши його праве крило.

Такі обставини дорожньо-транспортної пригоди узгоджуються з даними схеми місця ДТП щодо місця зіткнення транспортних засобів та отриманих ними пошкоджень.

Відповідно до п.3.1 ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме дії водія ОСОБА_3, який здійснював маневр повороту через подвійну суцільну лініюз увімкненим синім проблисковим маячком, не забезпечивши безпеки дорожнього руху, стали причиною зіткнення транспортних засобів.

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.п.2.3б, 3.2, 12.1, 2.5 Правил дорожнього руху не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП є незаконною та необґрунтованою.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_2 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

З цих підстав апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Студзінського МаксимаАнатолійовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року в частині, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік - скасувати, а провадження в цій частині на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз