АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/450/18 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 червня 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 011.01.2018 о 00 год. 50 хвилин в м. Дніпро, Самарський район по пров. Джамбульский, буд. 19, водій Громов Сергій Олександрович керував автомобілем ВАЗ 21011, д.н.з. д 7326 ДП з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями Громов С.О. порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи, та вказує на те, що вказані в протоколі час вчинення адміністративного правопорушення та час та дата на відеозапису з відеореєстратора з нагрудної камери поліцейських не співпадають.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння (п. 2.5). Ці вимоги Правил ОСОБА_4 порушив.

Не дивлячись на не визнання своєї вини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_4 повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а сааме: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 216843 від 11.01.2018, з якого вбачається, що 11.01.2018 в м. Дніпро по пров. Джамбульский, буд. 19, водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що вони були запрошені в якості свідків за адресою: м. Дніпро, пров. Джамбульский, 19, де раніше ним невідомий громадянин ОСОБА_4 з явними ознаками алкогольного спяніння на вимогу поліцейських відмовився пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння. Також ОСОБА_4 відмовився від підписів в протоколі, отримання копії та надання пояснень; відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області, з яких вбачається, що ОСОБА_4 дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння та у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На думку апеляційного суду винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в Дніпр. обл. та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

З приводу вказаних в клопотанні зауважень захисника ОСОБА_3, що у протоколі про адміністративне правопорушення БР № 216843 вказані дата та час вчинення адміністративного правопорушення не співпадають з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, та що у цей час ОСОБА_4 стояв біля свого будинку, то це зауваження спростовується самим відеозаписом, який був наданий Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області на якому чітко видно, як ОСОБА_4 вчиняє адміністративне правопорушення, а саме відмовляється від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку на протязі тривалого часу, який входить в проміжок часу вказаний в протоколі 00:50 год. 11.01.2018 року суд об`єктивно не взяв до уваги неточність виставленого часу на відеореєстраторах, тому що це технічна неточність, яка суттєво не впливає та ніяким чином не викривляє обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів захисника, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом саме ОСОБА_4, вони також спростовуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, який був наданий Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області. На самому відеозаписі чітко видно, як працівники патрульної поліції їдуть за автомобілем ВАЗ, та після того, як поліцейські наздогнали цей автомобіль, з водійського сидіння вийшов чоловік, який в подальшому був ідентифікований за допомогою паспорта, як ОСОБА_4. Відеозапис є безперервним, із супроводженням звуку, тому при дослідженні цього відеозапису у суду не виникло жодних сумнівів, що автомобілем НОМЕР_2 керував саме громадянин ОСОБА_4 перед зупинкою.

Посилання захисника в апеляційній скаррзі про закриття провадження, на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення БР 216843 підпису уповноваженої особи, що складає протокол біля позначки про відмову від підпису, суттєвими не є, оскільки то вказане зауваження спростовується тим, що у протоколі є спеціально відведена графа «Підпис поліцейського, який склав протокол», в якій стоїть підпис інспектора 8 роти 3 батальйону УПП в Дніпр. обл. лейтенанта поліції ОСОБА_7 Також, суд наголошує на тому, що факт відмови від підпису у протоколі зафіксували та виклали у своїх поясненнях свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Доводи захисника щодо заангажованості свідків та сумніви щодо їх пояснень та достовірності викладених показів та зауваження що ніби-то вони не чули, як ОСОБА_4 відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, повністю спростовується відеозаписом, на якому працівники патрульної поліції в присутності двох свідків неодноразово пропонували ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного спяніння на спеціальному приладі Драгер та в медичному закладі, на що ОСОБА_4 намагався ухилитися від відповіді та наполягав, що він не керував транспортним засобом.

Всі вказані доводи сторони захисту ні чим обєктивно не підтверджуються та навпаки спростовуються дослідженими судом доказами в своїй сукупності. У звязку з чим суд першої інстанції об`єктивно прийшов до висновку, що дана позиція сторони захисту спрямована лише на уникнення відповідальності самим ОСОБА_4

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 мав право у разі не згоди з діями поліцейських, оскаржити їх дії керівництву або звернутись до суду. Однак, жодних вказаних дій останній не вчинив.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2018 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ