Справа № 445/588/18
П О С Т А Н О В А

про накладення адміністративного стягнення

18 червня 2018 року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М. В. ,з участю адвоката ОСОБА_1, правопорушника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого,

у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 09.04.2018 року близько 00 год. 20 хв. на 611 км автодороги Київ-Чоп, керував автомобілем марки "Ford Mondeo" н.з. ВС 5699 АХ, з ознаками алкогольного сп"яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, порушена координація руху), від проходження встановленого порядку огляду на стан сп"яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Правопорушник в судовому засіданні вини не визнав, подав письмові заперечення та в суді пояснив, що він не вживав спиртного. Перед тим як його зупинили працівники поліції, він почував себе погано, тому шукав місце для зупинки, щоб вколоти собі інсулін, оскільки хворіє на цкровий діабет. При такій хворобі у нього завжди червона шкіра обличчя. Після того як працівники поліції склали протокол, він викликав швидку,але її не дочекався та поїхав додому.

Адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення та пояснив, що згідно матеріалів, які надали працівники поліції не може бути доведена вина ОСОБА_2, зокрема, ОСОБА_2 не роз"яснили права та обов"язки, не дали можливість скористатися послугами адвоката, працівники поліції не запропонували йому їхати в медичний заклад для визначення ступеня алкогольного сп"яніння. Вважає, що справу слід закрити у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Незважаючи на невизнання вини у вчиненні правопорушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, його вина повністю та об'єктивно стверджується дослідженими судом належними, достовірними та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 148681 від 09.04.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наявним відеоматеріалом при матеріалах справи.

Суд не приймає до уваги заперечення ОСОБА_2 пояснення щодо того, що йо працівники поліції не пропонували їхати в медичний заклад, для виявлення ступеня алкогольного сп"яніння. Вказане заперечення спростовує наявний у справі відеоматеріал події від 09.04.2018 року.

З листа комунального закладу Львівського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф № 1073 від 16.05.2018 року, вбачається, що 09.04.2018 року у пункт екстреної медичної допомоги "Стрий" Стрийської підстанції, зареєстровано виклик № 3783, на пост ДПС (с. Добряни-Угерсько) для надання медичної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 Привід виклику: "цукровий діабет, погано". Час прийому виклику -02 год.11 хв.. На місце виклику бригада прибула о 02 год.13 хв. у складі лікаря та фельдшера. Прибувши на виклик о 02 год. 19 хв. бригада екстреної медицини пацієнта на місці на застала.

Також , за правилами дорожнього руху України зазначено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу ( п. 2.9 "б" ПДР України).

За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях правопорушника наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав для закриття провадження у справі чи направлення справи на доопрацювання не вбачаю, тому що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення правопорушником адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв'язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 38, 130, 247, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

В разі не сплати штрафу не пізніше як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, штраф стягнути у подвійному розмірі.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного судуЛьвівської області протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя:ОСОБА_5