АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/659/18 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1В,
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду 15 червня 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: м. Дніпро, вул. Ватутіна, 9а, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року ОСОБА_3І, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №153987 від 08.03.2018 року, ОСОБА_4 25 лютого 2018 року о 08:00 год. у м. Дніпро на вул. ОСОБА_5, в районі будинку №97б керував транспортним засобом «Деу» д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння в установленому законом порядку зі згоди водія проводився в КЗ «ДНД»ДОР м. Дніпро.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що що 25 лютого 2018 року близько 08 години він дійсно керував автомобілем Деу по вул. Н.Заводська, де був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти медичний огляд, оскільки в нього наявні ознаки спяніння, на що ОСОБА_4 погодився. Прибувши до КЗ «ДНД»ДОР м. Дніпро ОСОБА_4 пройшов медичний огляд та покинув заклад. В подальшому, відносно нього працівниками поліції було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, хоча висновок йому надано не було, крім того, у висновку не вірно зазначено час проходження огляду тощо.

ОСОБА_4 при здійсненні апеляційного розгляду апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив постанову суду першої інстанції скасувати як необгрунтовану.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4І, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_4І, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №153987 від 08.03.2018 року, де зазначено, що ОСОБА_4 в порушення п.2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №514 від 28.02.2018 року, в якому зазначено, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного спяніння; даними відеозапису, з якого вбачається, що водій автомобіля Деу ОСОБА_4 перебував в транспортному засобу та був зупинений працівниками поліції, які запропонували пройти йому медичний огляд на визначення ступеню спяніння, на що останній погодився та прослідував за ними до медичного закладу.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ