Справа № 156/329/18 Провадження №33/773/299/18 Суддя в 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року місто ОСОБА_1

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_2, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 11 травня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та судового збору в дохід держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_3 визнано винним за те, що він, 08 квітня 2018 року о 19 год. 00 хв. в смт.Іваничі по вул.Зелена Волинської області керував автомобілем марки «БМВ-5» н.з. LCH 52456, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 11.05.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та судового збору в дохід держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду його захисник адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на те, що рішення суду першої інстанції прийняте без врахування фактичних обставин справи, а зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання ОСОБА_3 вини у вчиненні вищевказаного правопорушення. Зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, у звязку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_3 та його захисника., які підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вчинення ОСОБА_3 правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, стверджено зібраними у справі і дослідженими судом доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 264704 від 08.04.2018 року (а.с.1), який підтверджує, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вказали на неадекватну поведінку в зоні відпочинку ОСОБА_3 при керуванні транспортним засобом.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2018 року складений лікарем ОСОБА_9 констатує перебування порушника в стані алкогольного спяніння.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно притягнув його підзахисного до адмінвідповідальності, оскільки в той день алкогольних напоїв не вживав, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Невизнання вини правопорушником ОСОБА_3 суд розцінює, як спосіб уникнення відповідальності. В матеріалах адміністративної справи достатньо доказів вини правопорушника у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції підтвердила, що ОСОБА_3 за зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного спяніння та від нього був чути запах спиртного.

Свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_9, які є працівниками Іваничівської ЦРЛ та свідок ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_3 був доставлений працівниками поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, однак від його проходження відмовився.

Диспозиція ст.130 КУпАП передбачає відповідальність особи за відмову у встановленому законом порядку вищевказаного правопорушення та є окремою складовою обєктивної сторони складу вищевказаного правопорушення. Матеріали справи містять достатні докази про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння. Ці обставини також зафіксовані і протоколом про адмінправопорушення.

Результат токсологічного дослідження, яким встановлено відсутність стану в крові ОСОБА_3, не спростовує винуватості останнього у правопорушенні за яке його притягнуто до відповідальності, оскільки як вказувалося вище, дії особи повязані з відмовою від огляду на стан спяніння є окремою складовою обєктивної сторони ст.130 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, висновки суду першої інстанції про порушення водієм п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, правильними.

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, нових доказів суду апеляційної інстанції не надав.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, яке містить в собі суспільно-небезпечне діяння, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, який ніде не працює та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 11 травня 2018 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду П.П.Борсук