Справа № 323/930/18
Провадження № 3/323/193/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 р.м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., при секретарі Тахтаул А.Л., за участю прокурора Мартиша М.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 2, депутата місцевої ради,

за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов протокол № 7 про вчинення адміністративного правопорушення, складений 29.03.2018 року старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції майором поліції ОСОБА_3 відносно громадянки ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та додані до протоколу матеріали.

Зазначеним протоколом встановлено, що ОСОБА_1, станом на травень 2016 року будучи субєктом відповідальності за корупційне правопорушення відповідно до підпункту „б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме Нестерянським сільським головою Оріхівського району Запорізької області, винесла Розпорядження № 17-К від 19.05.2016 року про преміювання працівників Нестерянської сільської ради, до кола яких входив її зять ОСОБА_4, не повідомивши Нестерянську сільську раду у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів при прийнятті вказаного рішення. Тим самим ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 28 Закону України Про запобігання корупції щодо недопущення конфлікту інтересів.

Крім того, до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов Протокол № 72 про вчинення адміністративного правопорушення, складений 29.03.2018 року старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції майором поліції ОСОБА_3 відносно громадянки ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та додані до протоколу матеріали.

За змістом цього Протоколу, ОСОБА_1, ухваливши Розпорядження № 17-К від 19.05.2016 року про преміювання працівників Нестерянської сільської ради, до кола яких входив її зять ОСОБА_4, прийняла це рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим також порушила заборони, встановлені у ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Постановою суду від 18.05.2018 року справи про адміністративні правопорушення за вказаними протоколами були обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор Мартиш М.М. вважав, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих їй адміністративних правопорушень є доведеним зібраними у справі доказами, та просив визнати ОСОБА_1 винуватою, наклавши на неї адміністративне стягнення в межах передбаченої ч. 2 ст. 172-7 КУпАП санкції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих їй правопорушень не визнала. Не заперечуючи того факту, що ОСОБА_4 станом на 19.05.2016 року був і залишається її зятем (чоловіком доньки ОСОБА_5О.), ОСОБА_1 пояснила, що їй були відомі вимоги Закону України «Про запобігання корупції» щодо недопущення конфлікту інтересів, тому при прийнятті ОСОБА_4 на роботу водієм до виконавчого комітету Нестерянської сільської ради вона повідомила вказаний колегіальний орган місцевого самоврядування про факт належності ОСОБА_4 до її близьких осіб, а також про наявність у звязку з цим конфлікту інтересів. В подальшому вона самоусувалась від будь-яких рішень щодо свого зятя. Однак у квітні 2016 року силами виконкому були проведені масштабні роботи з благоустрою території с. Нестерянка, під час яких всі працівники, включаючи ОСОБА_4, доклали значних фізичних, моральних та матеріальних зусиль. У звязку з цим у травні 2016 року постало питання про преміювання. Відповідно до раніше затверджених локальних нормативних актів Нестерянської сільської ради питання щодо преміювання було віднесено до одноосібної компетенції сільського голови, який при цьому мав керуватись межами фонду преміювання та встановленими показниками для преміювання. На нарадах апарату ради та членам планово-бюджетної комісії ОСОБА_1 повідомила про намір здійснити преміювання всіх працівників, тобто в тому числі й ОСОБА_4, на що отримала схвалення. Крім того, ухвалюючи Розпорядження № 17-к від 19.05.2016 року, вона визначила ОСОБА_4 найменший розмір премії, тобто ніяких привілеїв йому не надала. При цьому вона не мала права ані позбавити ОСОБА_4 премії, ані передати вирішення питання про його преміювання іншій особі, оскільки це належало до її виключної компетенції.

Захисник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, також заперечувала проти наявності в діях її підзахисної складу інкримінованих їй правопорушень, та зазначила, що в даному випадку наявність реального конфлікту інтересів матеріалами справи не доведена. В обґрунтування цього захисник послалась на те, що у протоколах не визначено чітко, у чому саме полягав такий конфлікт інтересів, а якщо був, то як це вплинуло на об'єктивність або неупередженість рішення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які станом на травень 2016 року працювали в Нестерянській сільській раді, пояснили, що як при прийнятті ОСОБА_4 на роботу, так і при подальшій діяльності на посаді сільського голови, ОСОБА_1 повідомляла сільську раду про те, що ОСОБА_4 доводиться їй зятем, та самоусувалась від участі у голосуванні щодо відповідних питань. Про свої плани преміювати працівників сільради у травні 2016 року ОСОБА_1 в усному порядку повідомляла на нарадах, та узгодила це питання з планово-бюджетною комісією щодо меж використання відповідних бюджетних коштів. При цьому всім було зрозуміло, що премія буде нарахована й ОСОБА_4, оскільки він працював водієм та брав активну участь у заходах з благоустрою села, і щодо його преміювання ні в кого не було заперечень. Повідомляти про це рішення та наявність конфлікту інтересів на сесії необхідності не було, оскільки преміювання належало до виключної компетенції сільського голови.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються відповідні правовідносини, суд встановив наступні факти.

За результатами чергових місцевих виборів, що відбулись 25.10.2015 року, ОСОБА_1 була обрана головою Нестерянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. ЇЇ повноваження як голови визнані Рішенням зазначеної ради від 26.10.2015 року № 11.

Відповідно до підпункту „б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, у звязку з обранням сільським головою ОСОБА_1 стала субєктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону, безпосередньо до припинення її повноважень у звязку з припиненням Нестерянської сільської ради в процесу формування обєднаних територіальних громад Оріхівського району Запорізької області.

Розпорядженням від 30.11.2015 року № 50-К ОСОБА_1, діючи на посад Нестерянського сільського голови, прийняла на роботу на посаду водія сільради ОСОБА_4, який є чоловіком доньки ОСОБА_1 ОСОБА_5, та відповідно, доводився ОСОБА_1 зятем. Даний факт підтверджується матеріалами справи та ОСОБА_1 не заперечується.

В розумінні абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 був для ОСОБА_1 близькою особою.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Таким чином, в силу перебування з ОСОБА_4 в позаслужбових стосунках, як з близькою особою, ОСОБА_1 мала очевидний для громади приватний інтерес у збереженні та покращенні майнового стану своєї доньки та сімї, яку вона утворила з ОСОБА_4

Відповідно до п. 2 Рішення Нестерянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 24.12.2015 року № 03 «Про структуру та умови оплати праці працівників виконавчого апарату сільської ради» та п. п. 3.1, 4.1 Положення про преміювання працівників Нестерянської сільської ради, затвердженого вказаним Рішенням, право преміювати працівників сільради, включаючи право визначати підстави та розміри премій, було делеговано одноосібно сільському голові.

Отже, як службова особа органу місцевого самоврядування, ОСОБА_1 мала обовязок ефективно розпоряджатись місцевим бюджетом в межах наданих їй службових та представницьких повноважень, в інтересах всієї територіальної громади с. Нестерянка, тобто мала й публічний інтерес.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів при прийнятті рішень, безпосередньо повязаних з службовим підпорядкуванням їй ОСОБА_4, була очевидною.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Незважаючи на це, Розпорядженням № 17-К від 19.05.2016 року «Про преміювання працівників Нестерянської сільської ради», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 прийняла рішення про преміювання, в тому числі, й свого зятя ОСОБА_4 на суму 150,00 грн., що також підтверджується матеріалами справи та ОСОБА_1 не заперечується.

При цьому матеріалами справи також підтверджується, що в процесі прийняття вказаного розпорядження ОСОБА_1, з відповідним офіційним повідомленням до Національного агентства з питань запобігання корупції не звернулась, тобто не виконала вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Суд зауважує, що в даному випадку ОСОБА_1 мала діяти принаймні в порядку ч. 5 ст. 28 вказаного Закону, де передбачено, що у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобовязана звернутися за розясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Суд також констатує, що відповідні вимоги Закону України «Про запобігання корупції» мають формальний безумовний характер, а тому обовязок дотримуватись правил ст. 28 цього Закону існує незалежно від обєктивності та неупередженості рішення та незалежно від його майнових наслідків. Відтак, доводи сторони захисту щодо незначного розміру нарахованої ОСОБА_4 премії та обґрунтованості такого рішення суд прийняти не може.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведене вище свідчить про доведеність в діянні ОСОБА_1 щодо прийняття Розпорядження № 17-К від 19.05.2016 року в частині преміювання її зятя ОСОБА_4 ознак адміністративних правопорушень, передбачених як частиною першою, так і частиною другою ст. 172-7 КУпАП.

Водночас суд бере до уваги, що з моменту вчинення ОСОБА_1 цих діянь, станом на час розгляду справи, минуло більше двох років.

Частиною третьою ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. При цьому вказаний дворічний строк є преклюзивним, тобто не підлягає зупиненню, поновленню або продовженню (на відміну від зупинення строку розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 277 КУпАП).

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 1, 3, 28 Закону України "Про запобігання корупції", ст. ст. 8-9 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 7 ст. 247, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_10