АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/279/18 Головуючий у І-й інстанції - Воробйов В.М.
Справа № 199/4174/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 дня народження, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції в оскаржуваній постанові, 16.05.2017 року о 16-35 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в районі будинку №130 по вул. Маршала Малиновського у м. Дніпрі, порушив вимоги п.12.4 ПДР України, перевищивши допустиму в населеному пункті швидкість руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який виконував маневр розвороту. При цьому транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки, а водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, порушив вимоги постанови Пленуму ВСУ №14 від 13.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Зазначає, що суд першої інстанції як на доказ його вини посилається на висновок автотехнічної експертизи від 04 грудня 2017 року, згідно якому водій автомобіля ВАЗ 2110 ОСОБА_1 при фактичній швидкості хоч і не міг уникнути зіткнення, застосувавши екстрене гальмування, але на думку експерта та суду, в діях останнього вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 ПДД, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку з настанням ДТП, проте вказаний висновок та пояснення допитаного в суді експерта навпаки спростовують вину його підзахисного.

Вказує, що експертний висновок було проведено з урахуванням даних про рух транспортного засобу зі швидкістю 90 км/год., які було встановлено з урахуванням гальмівного шляху, проте дослідження за варіантом руху автомобіля ВАЗ 2110 зі швидкістю 70 км/год. згідно пояснень ОСОБА_1 не було проведено.

Одночасно вказує, що такий висновок не може бути доказом порушення з боку його підзахисного, оскільки в матеріалах провадження відсутня схема ДТП з підписом ОСОБА_1, яка в свою чергу обов'язково додається до протоколу про адміністративне правопорушення, з такою схемою його підзахисного не було і ознайомлено, проте суд першої інстанції не надав жодної оцінки цьому факту та виніс своє рішення без спростування цих доводів.

Апелянт також вказує, що судом першої інстанції було грубо порушено і практику Європейського суду з прав людини, з якої випливає, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом", так само не було враховано Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод.

Учасники адміністративного провадження до суду апеляційної інстанції не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку смс - повідомлень.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, приходить до наступних висновків.

Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; схемою місця події та фототаблицею до неї; письмовими показаннями ОСОБА_3 та, частково, самого ОСОБА_1; висновком експерта за №6/10.1-1009 від 04.12.2017 року; відеозаписом, наявним в матеріалах провадження.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги про неврахування експертом варіанту руху автомобіля ВАЗ 2110 зі швидкістю 70 км/год., як це зазначав у свої поясненнях пояснень ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції оцінює критично зважаючи на те, що фактична швидкість руху вказаного автомобіля була достовірно встановлена виходячи з довжини його гальмівного шляху та склала не менше 90 км/год, а отже вказані показання є технічно неспроможними. В той же час, як було визначено експертом, за умови дотримання ОСОБА_1 вимог ПДР в частині обмеження швидкості руху 60 км/год, він мав би технічну можливість запобігти зіткненню автомобілів екстреним гальмуванням, що з урахуванням наслідків, які фактично настали, також свідчить про перевищення водієм ОСОБА_1 максимально допустимої швидкості руху.

Посилання апелянта на відсутність його підпису у схемі дорожньо-транспортної пригоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана схема складалася у присутності понятих, зазначені у ній відомості підтверджуються іншими доказами, зокрема наявним у матеріалах справи відеозаписом. Крім того, сторона захисту до часу складання висновку експерта за №6/10.1-1009 від 04.12.2017 року не висловлювала незгоди із вказаною схемою та під час розгляду справи судом першої інстанції вимагала проведення судової автотехнічної експертизи зокрема на підставі цього документу (а.с. 35), та в апеляційній скарзі не посилається на конкретні відомості з нього, які є недостовірними.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року щодо ОСОБА_1, за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця