Провадження №3/200/3934/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Татарчук Л.О. за участю правопорушника ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, машиніста електропоїзда Дніпровське моторовагонне депо, мешкає за адресою: м.Дніпро, житловий масив Тополя-2АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ГП№541647 від 15.09.2018 року, ОСОБА_1 15 вересня 2018 року о 21.10 год. перебуваючи в стані алкогольного спяніння за адресою: м.Дніпро, житловий масив Тополя-2АДРЕСА_1, вчинив насильство в сімї, а саме: умисні дії психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_3, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдані школа психічному здоровю ОСОБА_3

У суді ОСОБА_1 провину у скоєнні даного правопорушення не визнав та вказав, за його колишня дружина ОСОБА_3 за адресою: м.Дніпро, житловий масив Тополя-2АДРЕСА_1, з ним не мешкає, а періодично зявляється. Дане помешкання належить йому на праві власності, а ОСОБА_3 намагається позбавити його законного права на житло, вчиняє сварки, чіпляє його, ображає нецензурно , та без будь-якого приводу викликає працівників поліції та заявляє про те, що нібито він вчиняє відносно неї насильство.

15.09.2018 року ОСОБА_3 прийшла за місцем його мешкання за адресою: м.Дніпро, житловий масив Тополя-2АДРЕСА_1, з подругою ОСОБА_4, яку запросила без його згоди, як власника квартири. ОСОБА_3 стала чіпляти його словесно, нецензурно ображала, погрожувала тим, що вижене його з цієї квартири. Ні ці погрози та вислови він не реагував. Однак, ОСОБА_3 це роздратувало, а тому вона викликала працівників поліції, які по приїзду, виключно з її слів, та пояснень її подруги ОСОБА_4 склали протокол відносно нього.

Вказав, що 15.09.2018 року ніякого психологічного насильства та погроз фізичної розправи на адресу ОСОБА_3 з його боку не було, а тому просив закрити провадження по даній справі, у звязку з відсутність в його діях складу правопорушення.

Захисник адвокат ОСОБА_2 підтримав доводи ОСОБА_1, вказав на необхідність закриття провадження, у звязку з відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Зазначив, що будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП в матеріалах справи відсутні, та ґрунтуються лише на поясненнях потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, пояснення котрої не можливо прийняти як доказ, оскільки остання є подругою потерпілої. Тобто заінтересованою особою, та була залучена в якості понятої при складанні даного протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначив про необґрунтованість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки попередня справа відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито судом, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення.

На виклики суду 05.11.2018 року та 20.11.2018 року потерпіла ОСОБА_3 не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження по справі, у звязку із недоведеністю провини ОСОБА_1, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина друга ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті ж самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь .

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

В суді ОСОБА_1 заперечував проти протоколу та стверджував, що його колишня дружина ОСОБА_3 намагається позбавити його законного права на житло, через що вчиняє сварки, чіпляє його, ображає нецензурно, та без будь-якого приводу викликає працівників поліції та заявляє про те, що нібито він вчиняє відносно неї насильство.

15.09.2018 року ОСОБА_3 прийшла за місцем його мешкання за адресою: м.Дніпро, житловий масив Тополя-2АДРЕСА_1, з подругою ОСОБА_4, яку запросила без його згоди, як власника квартири, між ними сталася сварка, потерпіла ображала його нецензурними висловами, погрожувала тим, що вижене з квартири, однак він не реагував, що роздратувало ОСОБА_3, а тому остання викликала поліцейських.

Дані пояснення ОСОБА_1 підтверджує наданою копією рішення Бабушкінського районного суд м.Дніпропетровська від 04.04.2018 року, відповідно до якого саме ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом про визнання прав власності на житло за адресою: м.Дніпро, житловий масив Тополя-2АДРЕСА_1. Відповідно до даного рішення, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Суд вважає, що надані пояснення ОСОБА_1 в ході судового розгляду щодо обставини подій 15.09.2018 року, у розумінні положень вищезазначеного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не є психологічним насильством, вчиненим відносно потерпілої ОСОБА_3, а свідчить про наявність між колишнім подружжям особистих неприязних відносин через спір про право власності на житло.

В той же час, судом не приймається як доказ письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 щодо обставин подій 15.09.2018 року, так як потерпіла на виклики суду 05.11.2018 року та 20.11.2018 року, не зявилася, тим самим не підтвердила в суді свої пояснення.

Також, суд не може прийняти в якості доказу скоєного правопорушення письмові пояснення свідка ОСОБА_4, оскільки остання була залучена інспектором патрульної поліції в якості понятої (особою, яка не зацікавлена в результаті справи) при складанні даного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Інших обєктивних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства відносно ОСОБА_3, внаслідок чого останній могла бути чи була завдана шкода психічному здоров'ю, в результаті чого потерпіла почувала себе емоційно невпевненою, заляканою, нездатною захистити себе, викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило емоційну невпевненість, надані матеріали справи не містять.

Крім того, при розгляді справи встановлено, що даний протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому обставини правопорушення наведені загальними фразами, не вказані конкретні ознаки скоєного насильства, зазначені у ст.173-2 КУпАП та Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Разом з тим, дослідженням справи встановлено, що відсутні будь-які докази, які підтверджували той факт, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КпАП України, що у свою чергу підтверджувало б правильність кваліфікації його дій саме за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, у звязку із чим справа підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП провадженням закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Л.О. Татарчук