АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, 05.04.2017 року о 13 год. 04 хв., ОСОБА_2, керуючи автобусом "Богдан" д.н.з. НОМЕР_1, в місті Києві на просп. Правди, 5, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 просить змінити постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року, виключивши з резолютивної частини оскаржуваного рішення висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Вважає, що системний аналіз положень статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів, а саме закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі й вини особи у його вчиненні, тобто під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, а тому, на думку захисника, закриття провадження з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Звертає увагу, що така ж позиція викладена в узагальненому висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України.

Оскільки ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 в судові засідання двічі не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі.

Переглядаючи справу відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою його захисника, перевіривши апеляційні доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що подана захисником апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, встановленого статтею 38 цього Кодексу, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

Крім того слід зазначити, що приписами статті 38 КУпАП визначено строки накладення адміністративного стягнення, а не строки притягнення до адміністративної відповідальності, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі, тобто сам розгляд справи про адміністративне правопорушення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, що є гарантією всебічного, об'єктивного і повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження в справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, а тому апеляційні доводи захисника про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється і закриття провадження з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, суд вважає безпідставними, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі у зв'язку зі сплином цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів поданої апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 13.1 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №124912 від 05.04.2017 року (а.с. 1), згідно якого водій ОСОБА_2, керуючи автобусом "Богдан" д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження; схемою місця ДТП (а.с. 2), яка без зауважень підписана обома учасниками даної пригоди, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх взаємне розташування на проїзній частині та зазначено перелік наявних механічних пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, а також поясненнями водія «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_3 про обставини виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, що були надані працівникам поліції безпосередньо на місці пригоди (а.с. 4), які є послідовними та повністю узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Що стосується посилання захисника на узагальнений висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді Українина обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, то суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки вищезазначений висновок Науково-консультативної радине є джерелом права, а законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України, як це передбачено ч.1 ст. 2 КУпАП, а також Конституції України, яка має найвищу юридичну силу.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для зміни оскаржуваного рішення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/482/2018 Категорія: ст. 124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.