П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненськйі області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 048956 18.09.2018 року о 15 год. 00 хв. в м. Рівне по вул. Щаслива, 8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest №6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №2132 від 18.09.2018, результат огляду становить 2,25 ‰ проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 18.09.2018 він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювали ремонтні роботи у мікрорайоні Щасливе, а після цього вжив спиртні напої. Після обіду ОСОБА_2 запропонув завезти його до магазину за адресою: м. Рівне вул. Щаслива, 8, де у нього мала відбутися зустріч з братом. ОСОБА_2 припаркував його автомобіль на стоянці біля магазину. Потім він зайшов в кафе у даному магазині. При приїзді поліцейських, він сидів біля автомобілі. Він дійсно перебував в стані алкогольного сп"яніння, однак автомобілем не керував, а тому і погодився пройти тест на визначення стану алкогольного сп»яніння. З цих підстав він вважає, що провадження у справі необхідно закрити, оскільки докази його вини в вчиненні правопорушення передбачено ч. 1 ст.130 КУпАП відсутні.

Свідок ОСОБА_2 будучи допитаним в судовому засіданні показав, що 18.09.2018 він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснювали до обіду ремонтні роботи у мікрорайоні Щасливе в місті Рівне. Обідаючи ОСОБА_1 вживав алкоголь, тому він, запропонував для останнього завезти його до магазину за адресою: м. Рівне вул. Щаслива, 8. Оскільки у тому місці у ОСОБА_1 мала відбутися зустріч з братом. Привізши останнього до магазину, він припаркував автомобіль на стоянці, і поїхав на маршрутці додому.

Свідок ОСОБА_3 дав покази аналогічні показам ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні інспектор Бречко Н.П. суду пояснив, що 18.09.2018 здійснював патрулювання з інспектором Мільчуком В.В. Приблизно о 15 год. 00 хв. вони отримали виклик про те, що на вул. Щаслива, 8 в м. Рівне водій мало не наїхав на пішохода. Прибувши на місце виклику побачили водія ОСОБА_1 який сидів біля свого автомобіля, поспілкувавшись з ним помітили у останнього ознаки сп»яніння тому і запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп»яніння. ОСОБА_1В, на пропозицію пройти огляд на місці події погодився, однак вказав, що транспортним засобом не керував, крім того запропонував пройти медичне освідчення у медичному закладі. Останнього було доставлено у мед заклад, де він пройшов огляд на визначення стану сп»яніння, результат огляду 2,28 проміле.

Свідок ОСОБА_4В, в судовому засіданні повністю підтримав пояснення дані свідком ОСОБА_5

У судове засідання викликалися у якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, однак будучи повідомлені про дату та час судового засідання, не зявилися. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд заслухав пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінив їх в сукупності з іншими доказами, прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, почала керувати транспортним засобом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно дост. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідност. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім показань ОСОБА_1, його вина у вчиненому правопорушенні спростовується сукупністю інших досліджених судом доказів.

З акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відносно ОСОБА_1 від 18.09.2018 року за № 733 вбчається, що він складений з порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), а саме п. 18 розділу 3 де зазначається, що усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Згідно п. 22 розділу 3 Інструкції зазначено, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

У відповідності п. 16 розділу 3 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Оскільки абзац 2 пункту 18 акту № 733 від 23.04.2018 року не заповнювався, не проводився огляд на стан спяніння ОСОБА_1 через 20 хвилин. Дані порушення встановлюють недійсність огляду на стан спяніння від 23.04.2018 року за № 733, а оскільки акт № 733 від 23.04.2018 року складено з порушення закону то він є недійсним, висновок на стан спяніння складається на підставі акту, то і висновок є недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності з п. «Д» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод людини «кожен обвинувачений має право допитувати свідків, що свідчать проти нього, або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих самих умовах, що і свідків, які свідчать проти нього».

Європейський суд з прав людини по справі «Корнев та Карпенко проти України» визнав порушенням прав заявника за п. «Д» ч. 3 ст. 6 Конвенції, у зв'язку «з відсутністю у заявника можливості допитати ключового свідка по його справі».

Як загальне правило - п.1, 3(d) ст.6 Конвенції вимагають надання обвинуваченому відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення та допитати його. Звинувачення не може ґрунтуватись виключно або в цілому на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Якщо засудження виключно або в цілому ґрунтується на показаннях особи, допитати яку не має можливості, у такому випадку права захисту є обмеженими у той мірі, яка є сумісною з гарантіями, передбаченими ст.6 Конвенції.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Частина 1ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи вище проведений аналіз доказів, суд вважає доводи ОСОБА_1 є обґрунтованими, а докази у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП таким, що не знайшло свого підтвердження у суді.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння не доведений та спростовується показаннями самого правопорушника, допитаними в судовому засіданні свідками, дослідженого відеозапису події, який використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху від 18.09.2018р.

Статею 62 Конституції України закріплена презумція невинуватості особи, відповідно до якої обвинувачення не може грунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її коритсть.

Згідно ст.ст. 1,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов"язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що дії під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Виходячи з наведеного, суддя приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.