ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: 33/818/292/18
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

03 грудня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюКиївського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень на користь держави. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуКиївського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2017 року та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що у судовому засіданні 17.10.17р. ОСОБА_2 присутній не був, про прийняте судом рішення не знав, його копію не отримував. Окрім того, правопорушником було подано до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв»язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні. Довідавшись про оскаржуване рішення, 28.09.18р. ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, повернуту постановою суду апеляційної інстанції від 11.10.18р.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скаргаОСОБА_2 була подана 20.11.2018 року (а.с. 38), тобто, зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши зазначені матеріали, приходжу до висновку, що причину, на яку посилається апелянт, а саме - необізнаність ОСОБА_2 про прийняте рішення та неотримання його копії, не можна вважати поважною для пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній у судовому засіданні 17.10.17р. під час проголошення оскаржуваного рішення (а.с. 23). Водночас, як зазначає сам заявник, 05.10.17р. ним було подано до суду заяву щодо відкладення судового розгляду (а.с. 22). Викладене, в свою чергу, дає підстави вважати, що апелянт був у повній мірі обізнаний про розгляд адміністративного матеріалу районним судом, мав об»єктивну можливість дізнатися про стан його розгляду самостійно або через представника, та реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк. Сам по собі факт не отримання правопорушником постанови суду не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження. Обставин, які завадили ОСОБА_2 ознайомитися з її змістом раніше, з матеріалів справи не вбачається.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотанняОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постановиКиївського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2017 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева