АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/1933/2018 Суддя 1 інстанції - Луценко О.М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Постановою суду встановлено, що 07 квітня 2018 року о 05:50 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по пр.-ту Г. Сталінграда 63 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому порядку відмовився в присутності свідків.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції винесена з порушення ним норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння я не відмовлявся, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського. У протоколі не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я, проте суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт мав би пройти на вимогу поліцейського.

Також ОСОБА_4 вказує на те, що суть порушення сформульована наступним чином: «керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків», проте звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп'яніння; 2) відмовився від проходження огляду. Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого).

Крім цього апелянт зазначає, що відповідальність особи за ст.130 ч.1 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів; відмови особи, яка керує транспортним засобом, у разі відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а не за керування автомобілем з ознаками сп'яніння, як це відображено інспектором в протоколі про адмінправопорушення від 07.04.2018 року.

Апелянт стверджує, що належних і допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,а саме: відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, в матеріалах справи немає, що дає підстави прийти до висновку про відсутність в його діях і події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Також ОСОБА_3 вказує на те, що оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд водій має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист, а тому твердження судді про однозначну відмову від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Крім цього апелянт зазначає, що не перебуває під наркологічним диспансерно- динамічним наглядом. У суді пояснив, що був втомлений, але це не впливало на його реакцію. Поліцейським так само пояснював, висловив незгоду з припущенням поліцейського, що ніби у нього присутні ознаки наркологічного сп'яніння, проте його пояснення не взято до уваги та не зафіксоване в протоколі.

Також апелянт вказує на те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини.

ОСОБА_3 зазначає, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Крім цього вказує на те, що у поясненнях свідків також конкретно не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, чи від проходження огляду у закладі охорони здоров'я, з пояснень свідків не зрозуміло від визначення якого саме сп'яніння відмовився водій і показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках.

На думку ОСОБА_3, направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Також апелянт вказує на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд, проте

Крім цього ОСОБА_3 зазначає, що його не було відстороненовід керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 подав заяву про відкликання своєї апеляційної скарги на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року.

Вислухавши думку ОСОБА_3та його захисника, перевівши матеріали справи, вважаю, що апеляційний розгляд справи підлягає закриттю з таких підстав.

Особа, яка подала апеляцію, під час розгляду справи в апеляційному суді має право відкликати апеляційну скаргу. В такому випадку при відмові апелянта від своїх апеляційних вимог і відсутності апеляційних скарг інших учасників процесу, апеляційним судом виноситься ухвала про закриття апеляційного розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційні скарги від інших учасників судового процесу не надходили, а відклик апеляційної скарги ОСОБА_3під час розгляду справи в апеляційному суді, є його правом. З огляду на наведене, апеляційний розгляд справи підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Закрити апеляційний розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відкликом ОСОБА_3апеляційної скарги на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року, справу - повернути до Оболонського районного суду м. Києва.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І.Кепкал