ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/6184/18 Суддя 1 інстанції: Фатєєва М.І.
Провадження: 33/818/239/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

28 листопада 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката Камбулатова І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюКомінтернівського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 19 серпня 2018 року о 06-41 год. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1, по Садовому проїзду у м. Харкові з ознаками алкогольного сп»яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп»яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуКомінтернівського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що під час внесення відомостей при автоматичному розподілі судових справ між суддями судом першої інстанції було неправильно зазначено прізвище правопорушника, а саме замість вірного «Малофієнко» - невірне «МалофієЕнко». З огляду на те, що судових викликів останній не отримував, чоловік вживав заходів, щоб дізнатися відомості про стан розгляду адміністративного матеріалу, а саме: періодично перевіряв підрозділи «Список справ, призначених до розгляду» та «Інформація щодо стану розгляду справ» розділу Комінтернівського районного суду м. Харкова порталу Судова влада України, але внаслідок допущеної місцевим судом помилки адміністративна справа не обліковувалась, у зв»язку із чим ОСОБА_2 був упевнений, що відома йому справа ще не призначена до розгляду. Таким чином, посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду у даному випадку є безпідставними, так як саме суд не дотримався вимог ст. 268 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова винесена на підставі сфальсифікованого доказу - протоколу про адміністративне правопорушення з додатками на окремих аркушах (поясненнями свідків). Вказує, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписали бланки своїх пояснень ще до того, як до них був внесений запис про відмову від проходження огляду, та до того, як такий огляд взагалі був запропонований водію. Також, у протоколі, всупереч положень ст. 256 КУпАП, не зазначений час вчинення порушення щодо ухилення від огляду та дії водія щодо ухилення. Окрім того, у матеріалах справи відсутнє направлення до найближчого закладу охорони здоров»я, що у свою чергу, свідчить про те, що поліцейський взагалі не направляв ОСОБА_2 до медичного закладу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. Адвокат Камбулатов І.П., зокрема, зазначив, що під час оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_2 неодноразово повідомляв поліцейських про те, що не буде підписувати жодного документу за відсутності свого адвоката. При цьому, право на правову допомогу затриманому роз»яснено не було. Також, ОСОБА_2 наполягав, що не керував ТЗ. В автомобілі, окрім нього, було ще два чоловіка, однак, ОСОБА_2 був єдиним, хто мав при собі посвідчення водія. Крім того, останній не є власником спірного авто. Як пояснив захисник, за вказаним фактом відносно ОСОБА_2 був складений протокол за ст. 124 КУпАП, за яким ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому, стороною захисту така постанова суду не оскаржувалась. На думку адвоката, з огляду на те, що наразі вже закінчився строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі слід закрити за п. 7 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 047632 від 19.08.18р. (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 (а.с. 5-8), копією протоколу серії БД № 047633 від 19.08.18р. (а.с. 11), відеозаписом (а.с. 12).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, за фактом подій, що мали місце 19.08.18р., відносно ОСОБА_2 був складений протокол за ст. 124 КУпАП (а.с. 11). Судовим розглядом встановлено, що наразі адміністративний матеріал за фактом ДТП розглянуто, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Як зазначив захисник, стороною захисту таке рішення суду не оскаржене. Враховуючи викладене, доводи адвоката про те, ОСОБА_2 автомобілем не керував є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не можуть розглядатися як самостійна підстава для скасування рішення суду. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, місцевим судом вживалися заходи щодо належного сповіщення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, шляхом направлення останньому судових повісток за адресою, зазначеною у протоколі. Останні повернулись до суду неврученими «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 17-19, 20-22). Таким чином, посилання апелянта на відсутність належного сповіщення є безпідставними. Крім того, його право було відновлено шляхом надання можливості відстоювати свою позицію у апеляційному суді.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіКомінтернівського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева