ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5960/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2018 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, за участю прокурора Бабінської А.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, будучи державним службовцем та який зобов'язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. з 01.01.2018 р. до 01.04.2018, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подав щорічну декларацію особи, уповноваженої виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. до вказаного реєстру лише 10.04.2018 р., тобто несвоєчасно, чим порушив вимоги ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Прокурор в судовому засіданні підтримала висновок про порушення ОСОБА_2 вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та просила визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правоопрушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що він подав щорічну декларацію особи, уповноваженої виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. ще 02.02.2018 р., результатом чого стало відповідне повідомлення на веб-сайті про успішне подання декларації. Таким чином він вважав, що подав декларацію належним чином шляхом заповнення відповідних форм в Єдиному державному реєстрі декларацій. Проте, після повідомлення відділу кадрів про те, що ним не було подано декларацію за 2017 р., він 10.04.2018 р. ще раз заповнив відповідні форми на веб-сайті Єдиного державного реєстру декларацій, та подав документ, в цей раз успішно.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цьогопринципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення № 207 від 02.10.2018 р. відносно ОСОБА_2 /а.с.1-8/, витяг з розпорядження /а.с.15/, витяг з Єдиного державного реєстру декларацій /а.с.16-21/, копію посадової інструкції /а.с.24-26/, копію наказу про звільнення ОСОБА_2 /а.с.33/,витяг щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_2 /а.с.37-42/, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі- Закон) - Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. До цих осіб відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч.1 ст. 3 Закону належать державні службовці.

Оцінюючи показання ОСОБА_2 на предмет їх спроможності, судом був досліджений витяг щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_2 З цього витягу вбачається, що ОСОБА_2 02.02.2018 р. здійснив заповнення усіх необхідних форм в Єдиному державному реєстрі декларацій, після чого ним було натиснуто кнопку «Подати документ» та відкрито сторінку накладення ЕЦП. Після цього користувачем було здійснено перевірку електроної поштової скриньки для підтвердження подання декларації. Шляхом порівняння відповідних дій 02.02.2018 р. та 10.04.2018 р. встановлено, що в останньому випадку після заповнення усіх необхідних форм та натискання кнопки «Подати документ», подання цього документу було підтверджено електронним цифровим підписом користувача.

Аналіз наведених обставин дозволяє суду зробити висновок про відсутність дій умисного характеру щодо неподання декларації, оскільки об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 02.02.2018 р., тобто в межах передбаченого Законом строку для подання декларації, здійснив майже усі необхідні дії для успішного подання декларації, не підтвердивши лише подання декларації електронним цифровим підписом. Однак 10.04.2018 р. він здійснив такі ж самі дії, але за допомогою ЕЦП підтвердив подання декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та враховуючи положення ч.1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що у ОСОБА_2 був відсутній умисел на неподання декларації, яка була подана несвоєчасно в силу помилкової впевненості ОСОБА_2 у своєчасному поданні декларації, факт подачі якої не був підтверджений ЕЦП, а тому суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та з цих підстав провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 ст. 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв