Провадження № 33/824/891/2018 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника Жолудь І.О., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2018,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2018 провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, 29.11.2017 о 6 годині 50 хвилин на 24 км автодороги М-06 «Київ-Чоп», керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку в тій же смузі руху. При зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. п. 2.3«б», п.12.1, п. 13.1 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій указав, що суд прийшов до хибного висновку про те, що висновок експертизи не підтвердив його версію щодо розвитку подій 29.11.2017, при цьому керувався висновком експертизи, проведеної у справі. Зазначив, що на дорозі по якій рухався автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon, з другорядної дороги, яка веде до села Дмитрівка, справа виїхав автомобіль Skoda Fabia під керуванням водія ОСОБА_4, який замість того, щоб скористатись смугою для розгону згідно з ч.2 п.10.8 ПДР України, почав перетинати дві смуги руху головної дороги в напрямку смуги для гальмування перед розворотом в сторону м. Києва. Вказаний маневр був вчинений з порушенням положень ч.2 п. 10.8 ПДР України, а тому саме виїзд водія автомобіля Skoda Fabia без використання смуги для розгону на головну дорогу спричинив зіткнення транспортних засобів. Крім того, указав, що на схему ДТП інспекторами патрульної поліції з невідомих причин, не було нанесено місцезнаходження бампера автомобіля Skoda Fabia, а отже схема місця ДТП не відповідає вимогам Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Також указав, що як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, в ній зазначено, що вина правопорушника підтверджується наданими до суду матеріалами, однак будь - які посилання на ці матеріали, їх аналіз та оцінка відсутні. Просив постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області скасувати та прийняти нову постанову, якою виключити з мотивувальної частини постанови посилання на наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В запереченнях на подану апеляційну скаргу інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 звернув увагу на необґрунтованість її доводів. Вважав постанову судді від 25.09.2018 законною та обґрунтованою, а висновки судді такими, які ґрунтуються як на зібраних матеріалах, так і на вимогах закону. Вважав, що зібраними матеріалами повністю доведена вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказав на те, що у дорожній обстановці, яка передувала дорожньо-транспортній пригоді, він керував автомобілем на автомобільній дорозі Київ - Чоп у крайній правій смузі руху зі швидкістю 50 км/год., оскільки дорожні умови були складними через ожеледицю, а транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 на великій швидкості допустив зіткнення з його автомобілем у задню його частину, від чого його транспортний засіб відкинуло по інерції на відстань 107 метрів, а після цього розвернуло на 45 градусів відносно його руху. Звернув увагу також і на непослідовність свідчень водія ОСОБА_2 щодо дорожньої обстановки, яка передувала дорожньо-транспортній пригоді, а також на висновки проведеної у даній справі експертизи, які повністю спростовують доводи водія ОСОБА_2 Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді без зміни.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4 та його представника, які доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а постанову судді без змін;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, указаних в протоколі стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

схемою місця ДТП, на якій зображене місце ДТП, розташування транспортних засобів після їх зіткнення та наявна інформація про дорожню обстановку на місці ДТП;

поясненнями водія ОСОБА_4 про обставини ДТП;

висновком експерта № 19/12-1/103-СЕ/18 від 30.07.2018 року щодо частин обох автомобілів, які контактували між собою при зіткнення транспортних засобів та направленості деформуючого зусилля;

фотоматеріалами, на яких зображене місце ДТП, розташування транспортних засобів після ДТП із наявними на них механічними пошкодженнями;

іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суд вважає доведеним те, що у зазначеній вище дорожній обстановці водій ОСОБА_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, необхідної для змоги контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, тобто допустив порушення п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем, який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Порушення водієм ОСОБА_2 зазначених вище пунктів ПДР України перебуває у прямому причинному зв'язку із зіткненням транспортних засобів та наслідками у вигляді їх пошкодження.

Оскільки на момент розгляду справи закінчилися передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення стягнення, суддя місцевого суду обґрунтовано закрила провадження у справі з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.10.8 та 16.3 ПДР України, яке проявилось у тому, що він не надав преваги у русі транспортному засобу, який рухався по перехрещуваній дорозі, виїхавши на дорогу, яка має смугу розгону, не рухався по ній з метою вливання у транспортний потік із пропуском транспортних засобів, які рухалися у попутному напрямку, а зразу виїхав на смуху руху, по якій рухався ОСОБА_2, створивши йому перешкоду у русі, не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б вказували на те, що водій ОСОБА_4 дійсно, виїхавши на дорогу, не рухався по смузі розгону, а здійснив виїзд на смугу руху, по якій рухався ОСОБА_2 Суд звертає увагу на те, що пояснення водія ОСОБА_4 щодо напрямку його руху перебувають у відповідності із наявними у справі фотоматеріалами, локалізацією пошкоджень на обох автомобілях та зазначеним вище висновком експерта. Наведені докази дають підстави стверджувати те, що зіткнення транспортних засобів відбулося за умови не дотримання водієм ОСОБА_2 дистанції між автомобілями, які рухалися у попутному напрямку. Під час зіткнення транспортних засобів деформуюче зусилля було направлене спереду назад відносно автомобіля «Міцубісі Паджеро Вагон» та ззаду наперед відносно автомобіля «Шкода Фабія», що підтверджує зазначені вище причину та механізм зіткнення транспортних засобів. Контакт в момент зіткнення відбувся між передньою частиною автомобіля «Міцубісі Паджеро Вагон» та задньою частиною автомобіля «Шкода Фабія». Аналіз пошкоджень, які отримали обидва автомобілі дають підстави стверджувати те, що зіткнення відбулося за наведених вище обставин.

Щодо невідповідності схеми ДТП фактичній обстановці, то суд звертає увагу на те, що із даною схемою погодились обидва водії. Окрім того, місце знаходження бампера, на що звернув увагу ОСОБА_2, не спростовує зазначених вище висновків як судді місцевого суду, так і суду апеляційної інстанції щодо причин та механізму зіткнення транспортних засобів і не може вказувати на те, що автомобіль «Шкода Фабія» рухався не по смузі для розгону, а під кутом до смуги, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 При цьому суд звертає увагу і на те, що після зіткнення автомобілів «Міцубісі Паджеро Вагон» та «Шкода Фабія», відбулося зіткнення автомобіля «Шкода Фабія» з автомобілем «Фольксваген Кадді», що значно змінило обстановку, яка склалася після першого зіткнення автомобілів.

Посилання апелянта на те, що суддею у постанові не зроблено посилання на докази, якими доводиться вина ОСОБА_2 є не обґрунтованим, оскільки у постанові суддею дається аналіз доказів, якими доводиться вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Окрім того, відповідно до положень ст. 283 КУпАП, яка регламентує зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилання на докази у такій постанові не є обов'язковим.

Посилання ОСОБА_2 на не встановлення того, звідки рухався автомобіль «Шкода Фабія», відсутність даних про те, що він рухався прямо із міста Києва, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки ці обставини не мають правового значення для вирішення справи. При цьому суд вважає доведеним, що у обстановці, яка передувала зіткненню транспортних засобів, обидва автомобілі рухалися по одній смузі руху в попутному напрямку.

Посилання ОСОБА_2 на наявність порушень вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП є не обґрунтованими. Постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2018 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька