АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 1 червня 2017 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10 200грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 02.03.2017 року об 05 годині 00 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. JI. Курбаса, 19 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_3 перебував у стані сп'яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак, ОСОБА_3 від проходження огляду у встановленому законом порядку, відмовився в присутності свідків.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, адвокат ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 1 червня 2017 року скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

На думку апелянта працівниками поліції неправомірно складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 бо останній у стані алкогольного сп'яніння не перебував, та сам просив пройти огляд за допомогою спеціального пристрою «Драгер». До того ж, в матеріалах справи відсутні будь які відомості, яким чином ОСОБА_3 пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння.

Апелянт також зазначає, що судом неправомірно відхилено клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та залучити захисника для захисту його інтересів, так як він не в повній мірі володіє мовою , якою ведеться судочинство бо є громадянином іншої держави. У зв'язку з чим, апелянт вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушення права на захист ОСОБА_3 у суді, бо він не мав можливості надати пояснення, залучити свідків та надати інші докази які б вказували на його невинуватість.

Отож, апелянт вважає, що ОСОБА_3 неправомірно визнали винуватим та необґрунтовано притягнуто до відповідальності у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, тому просить суд апеляційної інстанції задовольнити його апеляційні вимоги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та викладені доводи в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Але при винесенні постанови від 1 червня 2017 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, яких він не мав можливості надати з вини суду, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, однак чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та, що він відмовився від проходження медичного огляду, суд в постанові не вказав.

Посилання суду на свідків є голослівним, оскільки суд не враховував ту обставину, що ці пояснення по своїй суті не є поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому зміст цих пояснень не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, як пояснив в апеляційному засіданні ОСОБА_3, та це і нічим не спростовано, що він не відмовлявся саме від огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного пристрою Драгер, а навпаки просив пройти огляд на місці за допомогою технічного пристрою, на що поліцейські сказали зачекати поки привезуть одноразові трубки для застосування приладу Драгер. Прочекавши більш ніж пів години приїхав інший патруль, однак, перевірку на стан сп'яніння за допомогою Драгера працівники поліції так і не забезпечили. При цьому осіб, які б могли бути свідками, при відмові від проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря, він не бачив, крім працівників поліції.

Також, якби суд належним чином досліджував матеріали справи, то виявив би, що гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є свідками в розумінні вимог ст.272 КУпАП, оскільки їм не відомі дані, що підлягають встановленню по даній справі. Адже вони не були присутні ні під час зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_3, ні під час того як він відмовився від проходження медичного огляду у спеціальному закладі охорони здоров'я.

До того ж, в апеляційне засідання було викликано свідка ОСОБА_8, який знаходився в автомобілі разом із ОСОБА_3, та який пояснив, що заздалегідь попросив ОСОБА_3 відвести його на вокзал, щоб зустріти дружину з дитиною, які приїдуть із Львова 1 березня 2017 року об 05 год. 30 хв. По дорозі до вокзалу, в районі кінцевої зупинки маршруту № 3 їх було зупинено працівниками поліції, які заявили, що на їх думку у водія ОСОБА_3 наявні ознаки алкогольного сп'яніння, на що ОСОБА_3 відповів, що алкогольні напої не вживав та готовий зараз пройти огляд за допомогою технічного пристрою Драгер. Оскільки, у поліції не було одноразових трубочок для застосування приладу Драгер, їм сказали зачекати поки приїде інший патруль та їх привезе. Дочекавшись іншу патрульну машину, яка приїхала більш ніж за пів години, працівники поліції ще декілька хвилин щось обговорювали між собою, після чого, підійшли до ОСОБА_3 та повідомили, що за допомогою технічного пристрою на місці немає можливості пройти тест на стан сп'яніння та запропонували йому проїхати до медичного закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря. Оскільки, вони досить багато часу потратили на те, поки працівники поліції забезпечать огляд на стан сп'яніння на місці, як вони це обіцяли, враховуючи те, що його дружина з маленькою дитино вже більше години чекали їх на вокзалі, вони змушені були поїхати.

Слід також зазначити, що розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також рапорт поліцейського, який зупиняв автомобіль та складав протокол щодо обставин зупинки транспортного засобу.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 1 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, подану в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 1 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справа № 33/796/1617/2017

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Новик В.П.