Справа № 226/2701/18
Провадження № 3/226/763/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м.Мирноград

Суддя Димитровського міського суду Донецької області Редько Жанна Євгенівна, розглянувши матеріал, що надійшов від Головного управління ДФС у Донецькій області Державної фіскальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює оператором ДП «Доноблавтодор», зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі за текстом КУпАП),

У С Т А Н О В И В:

09.10.2018 до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 0573, відповідно до якого ОСОБА_1 по вул.Центральна, 77, у м.Мирнограді Донецької області реалізовувала паливо-мастильні матеріали та скріплений газ без відповідних дозвільних документів для певного виду діяльності, в тому числі дозвіл Держпромнагляду, чим порушила ч.1 ст.58 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-УІ та скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що справа пілягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.2.5 розділу 2 Інструкції з оформлення органами державної податкової служби матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України 28.10.2009 №585, усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком державною мовою. Не допускаються закреслювання або виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, відносно якої він складений.

Проте, наданий до суду протокол містить грубі виправлення, закреслення, жодних застережень з цього приводу протокол не містить. Крім цього, слід зауважити, що відомості до протоколу, який є офіційним документом, вносяться розбірливим почерком, що у даному випадку не дотримано і фактично ускладнює дослідження його змісту, особливо це стосується додатку до протоколу.

У порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дату вчинення правопорушення, відсутні відомості про місце роботи і посаду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, протокол не містить відомостей про нормативний акт, яким регламентовано здійснення вказаного виду діяльності за наявності дозвільних документів, не конкретизовано яких саме, беручи до уваги, що диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП є банкетною, а саме: передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом.

Частиною першою ст.58 ГК України, на яку є посилання у протоколі, передбачено, що субєкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Проте, ОСОБА_1 закидається реалізація паливо-мастильних матеріалів та скріпленого газу без відповідних дозвільних документів для певного виду діяльності.

Крім того, звертаю увагу на те, що за приписами ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покаладється на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Ані протокол, ані додані до нього документи не містять відомостей на підтвердження статусу ОСОБА_1, як особи, яка начебто здійснювала господарську діяльність з порушеннями закону. Також відсутні буль-які відомості з відповідних державних органів про те, що певні дозвільні документі не видавалися на здійснення вказаного виду діяльності за наведеною адресою тощо.

Протокол не містить відомостей щодо застосування будь-яких технічних засобів при його складання, а тому додана до протоколу фототаблиця не може вважатися доказом.

Отже, складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було здійснене всупереч нормам закону, що тягне за собою недопустимість даного протоколу, як доказу у справі та, відповідно, неможливість суду посилатися на нього під час ухвалення судового рішення.

Крім того, згідно за ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України від 15.05.2008» Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), необхідно зауважити, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Викладене у протоколі формулювання обставин справи слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП та практику ЄСПЛ, яка обовязкова для застосування працівниками ДФС у тому числі, уповноваженими особами не дотримано відповідного доказового забезпечення у справі, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням вищевикладеного приходжу до висновку, що внаслідок встановленої недопустимості доказу протоколу про адміністративне правопорушення, відсутня можливість суду поза розумним сумнівом встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Згідно за п.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 247, 251, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Димитровский міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ж.Є.Редько