справа № 415/1464/18
провадження № 3/415/458/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., перевіривши матеріали справи, що надійшли від Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, розлученої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючої, не є особою з інвалідністю, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА 697387 від 21.02.2018 року, складеного дільничним офіцером поліції сектору превенції Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, зазначено, що 27.01.2018 року о 14 годині 25 хвилин, ОСОБА_1, в магазині за адресою: м. Лисичанськ, вул. 9-го Травня, 15, здійснила продаж однієї пляшки пива марки «Жигулівське», ємкістю 2 літри, вмістом спирту 3,7%, без наявності ліцензії на торгівлю спиртними напоями.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.1 КУпАП, не визнала та пояснила, що приблизно 25 січня 2018 року, вона звернулася до ФОП «ОСОБА_3Ю.», з питанням щодо можливості працевлаштування її на роботу продавцем до магазину, розташованому за адресою: м. Лисичанськ, вул. 9-го Травня,15.З метою можливості подальшого працевлаштування, їй було необхідно деякий час пройти стажування, на що вона погодилась. 27.01.2018 року, знаходячись на стажуванні у магазині, належному ФОП «ОСОБА_3Ю.» у денний час, вона дійсно продала одну пляшку пива «Жигулівське», однак про те, що приватний підприємець «ОСОБА_3Ю.» здійснює свою діяльність, не маючи ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв, вона не знала, оскільки на той час, лише третій день проходила стажування і офіційно не була робітником ФОП ОСОБА_3 Крім того, ніяких сумнівів з цього приводу, у неї не виникало, оскільки в магазині на вітринах було багато алкогольних напоїв. На момент перевірки ФОП ОСОБА_3, власниці магазину не було. Письмові пояснення, які містяться в матеріалах даної справи, вона писала під диктовку інспектора ДФС, який наполягав на тому, щоб вона вказала себе не як стажер, а як продавець.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності до положень ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як було встановлено в судовому засіданні дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст.156 КУпАП, санкція якої передбачає відповідальність за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Таким чином:

обєктом цього правопорушення є суспільні відносини у галузі торгівлі, громадського харчування, сфері послуг, в галузі фінансів і підприємницької діяльності.

обєктивною стороною є роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії.

суб'єктом може бути працівник любого торгового підприємства або підприємства громадського харчування, включаючи і ті, де продаж спиртних напоїв не передбачена.

субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Проте, органом поліції не надано суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з ФОП «ОСОБА_3Ю.» і, відповідно - являлась субєктом, інкримінованого їй в провину правопорушення.

Не надано суду допустимих, належних доказів того, що ОСОБА_1 завідомо знаючи про відсутність у ФОП «ОСОБА_3Ю.» ліцензії на продаж алкогольних напоїв, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, здійснила продаж однієї пляшки пива марки «Жигулівське», ємкістю 2 літри, вмістом спирту 3,7%, без наявності ліцензії на торгівлю спиртними напоями. Остання цей факт заперечувала, як у судовому засідання так і в письмових поясненнях, доданих до протоколу.

Інших допустимих, належних доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, суду надано не було.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї, ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України, презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, так як відсутня складова інкримінованого правопорушниці проступку субєктивна сторона правопорушення, яка характеризується наявністю у винуватої прямого умислу, а викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не підтверджені належними доказами того, що ОСОБА_1 являлась робітником торгового підприємства та відповідно - субєктом даного правопорушення, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 156 ч. 1, 247 ч. 1, 251, 252, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 156 ч.1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М.Старікова