Номер провадження: 33/785/397/18
Номер справи місцевого суду: 501/136/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області, від 14.02.2018 року

встановив:

оскарженою постановою закрито адміністративне провадження відносно

ОСОБА_3, 08.08.21973 року народження, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 172-6 КУпАП України, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника терміналу №6 ДП «МТП «Чорноморськ», був звільнений 30.10.2017 року з вказаної посади згідно наказу ДП «МТП «Чорноморськ» № 593/о-з «Про припинення трудового договору» від 17.10.2017, на підставі письмової заяви за власним бажанням відповідно ст. 38 КЗпП України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимоги пункту 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) у встановлений термін декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП).

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області, від 14.02.2018 року провадження по справі було закрито у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова судді є необґрунтованою, наводить відповідні доводи, у зв'язку чим просить скасувати постанову Іллічівського міського суду Одеської області, від 14 лютого 2018 року і постановити нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як субєкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4) ч.1 ст.2 ЗУ «Про прокуратуру»).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_3, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Іллічівського міського суду Одеської області, від 14 лютого 2018 року адміністративне провадження за ч.1 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_3 було закрито в звязку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Санкція ст. 172-6 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені, застосовані не були і не могли бути застосовані.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015, від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_3 тому можливість прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачена поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області, від 14 лютого 2018 року, стосовно ОСОБА_3.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.7, 8, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області, від 14 лютого 2018 року, стосовно ОСОБА_3, повернути прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_2.

Копію постанови про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати прокурору Іллічівської прокуратури Одеської області ОСОБА_2.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4