Справа № 404/7245/18
Номер провадження 3/404/2536/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю захисника ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.10.2018 року о 09 год. 09 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Ford Fiesta», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у м. Кропивницькому на перехресті вулиць Короленка та ОСОБА_3, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода) та в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 17.10.2018 року близько 09 год. 00 хв. він разом з товаришем ОСОБА_4 приїхав на автомобілі «Ford Fiesta», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала його дружина ОСОБА_5, за місцем свого проживання, до будинку № 35 по вул. Юрія Краснокутського у м.Кропивницькому. Вони вийшли з автомобіля та підійшли до хвіртки, де з ОСОБА_4 палили, а дружина зайшла до двору. У цей час до них підбігли поліцейські, погрожуючи вогнепальною зброєю, затримали його та ОСОБА_4 Надалі поліцейські почали вимагати, щоб вони вирішили хто керував автомобілем, а потім вирішили, що він керував автомобілем та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Він не перебував у стані алкогольного спяніння, але оскільки злякався дій поліцейських, відмовився проходити його на місці та повідомив, що бажає пройти огляд на стан спяніння у закладі охорони здоровя. Свідків під час вказаної події не було, оскільки останні підписали протокол про адміністративне правопорушення та бланки пояснень ще до того, як до нього звернулися поліцейські із пропозицією пройти огляд на стан спяніння.

На обґрунтування вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №341318, який містить виклад раніше вказаних обставин (а.с.1);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які складені поліцейськими шляхом заповнення бланку, згідно з якими вони були присутні під час того як ОСОБА_2 будучи з ознаками алкогольного спяніння відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладні охорони здоровя (а.с.3);

- відеозапис події (а.с.5).

Крім того, у судовому засіданні за клопотанням захисника надали пояснення свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_5, які повністю підтвердили пояснення, надані ОСОБА_2

Також, у судовому засіданні надано пояснення поліцейськими УПП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які аналогічні за змістом, згідно з якими вони не були свідками керування автомобіля ОСОБА_2, прибули на місце події за повідомленням інших поліцейських про необхідність складання матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, де їм інший поліцейський повідомив, що ОСОБА_2 керував автомобілем. У звязку із тим, що ОСОБА_2 відмовився на їх пропозиції від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку в присутності двох свідків, у справі ОСОБА_9 був складений відповідний протокол.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Виходячи з обставин справи ОСОБА_2 ставляться у провину згідно з ч.1 ст.130 КУпАП дії щодо керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить у даному випадку обовязкову ознаку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з відеозаписів, надісланих до суду, автомобіль, про керування яким ОСОБА_2 вказується у протоколі, не зупинявся працівниками поліції, він стояв припаркованим поруч із будинком, коли до нього підїхав поліцейський автомобіль та неподалік від нього вздовж будинків проходили особи, до яких побігли поліцейські. При цьому, матеріали відеозаписів, долучених до справи, не містять достатніх і переконливих доказів, які б із достовірністю підтверджували, що ОСОБА_2 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував автомобілем. Протягом всього відеозапису події ОСОБА_2 не підтверджував факт керування транспортним засобом. Матеріали справи та дані відеозаписів вказують на те, що будь-які свідки та докази того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом за обставин, вказаних в протоколі, працівниками поліції не встановлені.

Відтак, оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозвязку, суд вважає, що у справі відсутні достатні і достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому визнає вказане твердження не доведеним. Наявність таких тверджень в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути визнано судом достатнім доказом у справі, так як вони фактично є припущенням, яке не ґрунтується на наявних доказах та спростовується іншими доказами. Натомість пояснення ОСОБА_2 у суді про те, що він не керував автомобілем, які є доказом у справі, узгоджуються та підтверджуються поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не спростовано долученими до справи доказами та у сукупності із раніше встановленими даними ставлять під обґрунтовані та розумні сумніви твердження, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення про керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі не доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами твердження в протоколів про адміністративне правопорушення про керування ОСОБА_2 транспортним засобом, що у даному виключає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім всього, суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 складений з порушенням вимог частин 3, 5, 6 ст.266 КУпАП, пунктів 6, 8, 9 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17.12.2008 року та пунктів 6-7 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року.

Так, з долученого поліцейськими відеозапису, який доповнюється та узгоджується із поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, встановлено, що письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння та підписи у протоколі в справі за ч.1 ст.130 КУпАП були складені та поставлені свідками до того, як поліцейські запропонували пройти ОСОБА_2 огляд на стан спяніння у присутності вказаних свідків. При вказаних свідках ОСОБА_2 надав свою згоду пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя, але свідки залишили місце події, а поліцейські не надали ОСОБА_2 направлення, не супроводили його до закладу охорони здоровя і не забезпечили проведення відповідного огляду, заповнивши протокол про адміністративне правопорушення, у якому були вже проставлені підписи свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які не були присутні при його складанні.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому будь-який доказ, одержаний незаконним шляхом або з істотним порушенням прав людини, не може бути визнаний допустимим.

Оскільки відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.3), поясненнях поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спростовуються обєктивним доказом відеозаписом, який доповнюється поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у звязку із встановленням порушення порядку складання та отримання вказаних доказів, суд вважає їх недопустимим доказом та не бере до уваги.

Відтак, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 щодо відмови останнього від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння, як і дотримання поліцейськими положень законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення визнаються судом не доведеними належними, допустимими та достатніми доказами, що також окремо виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_2 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло