Справа № 127/9888/18
Провадження № 33/772/421/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Ващук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 р. м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Ващук В.П.

з участю секретаря: Доценко М.І.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_2

захисника - адвоката: Палія В.М.

працівників поліції: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши «01» червня 2018 року у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Вінниці про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1

українця, громадянина України,

проживаючого: АДРЕСА_1,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та в його інтересах захисника - адвоката Палія В.М. на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року , -

В с т а н о в и л а :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2018 року о 18.02 год. ОСОБА_2 по вул. Чорновола, 23 у м. Вінниці не виконав законну вимогу працівника поліції, при виконанні останнім своїх службових обов'язків, припинити правопорушення, поводив себе зухвало, не виконав законну вимогу поліцейського, на неодноразові зауваження не реагував, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та в його інтересах захисника - адвоката Палія В.М. ставиться питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_6 ознак адмніністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_6 та його адвокат мотивують тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи. Викладені в постанові суду обставини скоєного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються лише на протоколі, складеному поверхово, з істотними порушеннями законодавства. ОСОБА_2 вини не визнав та зазначив, що був затриманий працівниками поліції та до нього було застосовано фізичну силу, тобто працівники поліції діяли незаконно.

Заслухавши ОСОБА_2 та в його інтересах захисника - адвоката Палія В.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та в його інтересах захисника - адвоката Палія В.М. підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статею ст.280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Судом, в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно статі 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини пом'якшуючі або обтяжуючі відповідальність, чи заподіяна шкода, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, ґрунтуватися на встановлених в ході судового розгляду обставинах та достатніх і беззаперечних доказах, оцінка яких проводиться в порядку ст. 252 КУпАП, шляхом всебічного, повного і об'єктивного їх дослідження як окрема, так і в сукупності з іншими обставинами.

Суди мають також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі.

Диспозиція ст.185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Законом України «Про національну поліцію» закріплені повноваження поліцейського, в тому числі їх права та обов'язки, з яких вбачається, що вимоги працівника поліції та розпорядження - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, та має бути законодавчо обґрунтований.

Отже, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Пленум Верховного Суду України у другому абзаці п.7 постанови №8 від 26 червня 1992 року (з послідуючими змінами) "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", роз'яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.185 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно мало місце здійснення ОСОБА_2 дій, які характеризуються законодавством як злісна непокора законним вимогам працівника поліції при виконанні ним службових обовязків.

Як вбачається з оскарженої постанови, відповідно до протоколу, ОСОБА_2 19.04.2018 року о 18.00 год. на вул. Чорновола, 23 в м. Вінниці на законну вимогу працівника поліції при виканні службових обов'язків припинити правопорушення, висловлювався нецензурною лайкою, поводив себе зухвало, на неодноразові зауваження не реагував.

Між тим, з наданого суду відеозапису із відеореєстратора вбачається, що ОСОБА_2 не поводив себе зухвало, а взагалі поводився адекватно та не погрожував працівникам поліції, також відсутні законні вимоги працівників поліції.

Даний відеозапис спростовує висновок суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_2 не виконав законну вимогу поліцейського про пред'явлення документів, оскільки така вимога не висувалась.

Крім протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції в оскарженій постанові послався, як на докази вини на інші матеріали справи.

Між тим, судом не конкретизовано якими саме іншими матеріалами справи підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Як вбачається з показів ОСОБА_2 наданих ним в суді першої та апеляційної інстанціях, вину останній не визнав у повному обсязі та показав, що він не скоював жодного правопорушення, а працівники поліції діяли незаконно. Він не порушував ПДР України, їхав на проїжджій частині дороги по вул. Київській та в цей час перед ним без будь яких сигналів та проблискових маячків, порушуючи ПДР, зупинився автомобіль поліції. У зв'язку з тим, що даний автомобіль створив для нього аварійну ситуацію, він посигналив звуковим сигналом. Після цього з поліцейського автомобіля до нього підійшов поліцейський , та в грубій формі сказав, що сигналити у місті не можна. Він продовжив рух і коли зупинився на світлофорі та патрульний автомобіль став попереду нього , та кілька поліцейських , намагалися проникнути в автомобіль без пред'явлення будь - яких вимог тиснули на віконне скло. Він продовжив рух автомобіля згідно ПДР України. В подальшому поліцейський автомобіль знову перекрив йому рух і він зупинив свій транспортний засіб і люди не у форменому одязі підійшли до його автомобіля та намагалися дістати його з автомобіля та грубили йому. Наносили при цьому тілесні ушкодження, удари кулаками та витягнувши його з автомобіля, кинули на асфальт. Одягли кайданки та при цьому наносили тілесні ушкодження.

Дані обставини підтверджуються відеозаписом з камери відеореєстратора, який був оглянутий в апеляційному суді.

В судовому засіданні апеляційного суду інспектор ПП ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_2 порушив ПДР України, тому він підійшов до нього та запитав у нього чи щось сталося, оскільки він подав звуковий сигнал, на що ОСОБА_2 не відреагував та став кричати, висловлюватись нецензурною лайкою та продовжив рух, зв'язку з чим вони його переслідували на поліцейському автомобілі.

Свідок ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона входила в склад екіпажу та із лейтенантом поліції ОСОБА_7 та рядовим поліції ОСОБА_4 несли службу 19.04.2018 року на окружній дорозі в м. Вінниці. Після 18.00 год. вони поверталися на базу.

Коли їх автомобіль, під керуванням ОСОБА_7 зупинився біля бордюра по вул. Київській в м. Вінниці, то автомобіль, який рухався ззаду подав звуковий сигнал, що заборонено, відповідно до п.п.9.5 ПДР України.

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вийшовши із службового автомобіля, підійшли до автомобіля , водій якого подав звуковий сигнал, вона залишилась в салоні авто. Знаходячись в салоні автомобіля вона добре чула всі події, і може з впевненістю сказати, що ОСОБА_2 не виконав законні вимоги працівників поліції зупинити транспортний засіб, пред'явити посвідчення водія та вийти з машини. ОСОБА_2 ігнорував вимоги працівників поліції, брутально лаявся, та продовжив рух транспортного засобу.

В подальшому на автомобілі патрульної поліції вони переслідували автомобіль ОСОБА_2, який був затриманий, про що нею складений відповідний протокол.

Судом апеляційної інстанції не встановлено відмови ОСОБА_2 від виконання наполегливих неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні ними службових обов'язків.

Разом з тим,, вимоги ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, щодо невиконання працівниками патрульної поліції Положення «Про патрульну службу МВС» , є слушними.

Обов'язки патрульного поліцейського відображені в п. 7 вищезазначеного Положення, відповідно до якого працівник поліції зобов'язаний підійшовши до людини привітатись, відповідно назвати своє прізвище, посаду та спеціальне звання, що зроблено працівниками поліції зроблено не було, також дотримуватись норм службової етики.

Разом з тим слід зазначити, що працівникові патрульної служби заборонено:

1)порушувати правила дорожнього руху;

2)давати вказівки чи побажання учасникам дорожнього руху незрозумілими жестами;

3)виявляти неповагу чи недоброзичливість до громадян.

Вищезазначені вимоги не виконані працівниками патрульної служби, використано службовий автомобіль для сторонніх осіб, вказівка поліцейського висловлена не чітко, жест, а саме постукування по автомобілю не свідчить про повагу до громадян.

Слід також зазначити, щодо вимог до протоколу про адміністративне правопорушення, то при складанні протоколу працівником поліції, про порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, незважаючи на невизнання вини останнім, не зазначено свідків.

Твердження працівника поліції ОСОБА_4, що свідки не залучались, оскільки люди, які перебували в автомобілі ОСОБА_2, являлись його знайомими , та були зацікавленими по справі, як він вважає, є надуманими.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що в матеріалах провадження відсутні докази вчинення ОСОБА_2 правопорушення, відповідно суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, в зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю, в зв'язку з відсутністю в діях останнього складу зазначеного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294, 295 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та в його інтересах захисника - адвоката Палія В.М. - задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП, - скасувати, прийняти нову постанову.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2, в зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:

Згідно з оригіналом: