Провадження № 33/4820/51/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Коростелкіної Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працює пакувальником у фірмі «Поліпак»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 08 червня 2018 року о 02 год. 10 хв. в м. Хмельницькому по вулиці Тернопільській керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 230», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з істотним порушенням процесуальних прав, оскільки при розгляді справи суд не в повній мірі зясував та дослідив усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Зазначає, що показання приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводилося освідування ОСОБА_2 на стан сп'яніння на місці зупинки та у медичному закладі, не можуть бути покладеними в основу доведеності його вини, позаяк вказаний прилад не внесений до переліку спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України, а тому, всі результати тесту є недійсними. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких був огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, судом першої інстанції даних свідків не було викликано та допитано, а тільки взяті до уваги їх письмові пояснення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив факт керування у вказаний час та місці зазначеним транспортним засобом та процедуру огляду його на стан алкогольного спяніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Вказав, що вечером випив декілька ковтків фруктового пива.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 08 червня 2018 року був складений командиром роти №2 БУПП в Хмельницькій області УПП лейтенантом поліції ОСОБА_6, того ж дня, о 02 год. 10 хв. в м. Хмельницькому по вул. Тернопільській, 30/2, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 230», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, про що свідчить висновок Хмельницького обласного наркологічного диспансеру №1751, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.1). В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 не оспорював змісту протоколу, вказав, що «випив 0,3 слабоалкогольного напою, після чого керував транспортним засобом Мерседес ВО 5545 ВМ» (а.с. 1).

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані спяніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2, не погоджуючись з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», проведеного в присутності двох свідків (результат тесту 0,34‰), був направлений працівниками поліції до Хмельницького обласного наркологічного диспансеру, де проходив відповідний огляд на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», який проводився лікарем-наркологом. За результатами огляду в медичному закладі було встановлено факт наявності алкоголю: проба №1 - 0,24‰, проба №2 - 0,18‰, за наслідками якого був складений відповідний висновок, який підписаний апелянтом. Вказані обставини підтверджуються даними акту огляду (а.с. 2), роздруківкою технічного приладу «Drager Alcotest 6810» (а.с.3), даними висновку № 1751 від 08 червня 2018 року (а.с. 4).

Той факт, що три результати тестів є різними, що на переконання апелянта, вказує про недостовірність результатів огляду, не дає підстав для скасування постанови суду та закриття провадження з цим підстав. Апеляційний суд враховує, що відповідно до результатів огляду рівень алкоголю в організмі апелянта з плином часу зменшувався (0,34‰, 0, 24‰, 0,18‰ а.с. 3, 12, 13), що підтверджував в суді свідок лікар нарколог ОСОБА_7

Положеннями «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 не передбачено обовязкової присутності двох свідків при проходженні огляду на стан спяніння в медичному закладі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків, не вказує на складення протоколу з порушеннями. Протокол складався в медичному закладі після проведення огляду лікарем на стан алкогольного спяніння.

З показань свідка ОСОБА_7 (лікаря- нарколога, що проводив огляд) в суді першої інстанції видно, що за результатами огляду ОСОБА_2 було встановлено, що той перебував у стані алкогольного спяніння. За результатами тесту за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» ( проба №1- 0,24‰, проба №2- 0,18‰), лікарем було діагностовано факт перебування особи в стані алкогольного спяніння. Підстав сумніватись в показаннях даної особи апеляційним судом не знайдено, відтак такі доводи апеляційної скарги, як підстави для скасування постанови, на увагу не заслуговують.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неможливість врахування результатів проходження ОСОБА_2 огляду на стан спяніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу та лікарем -наркологом ХОНД, з використанням спеціального технічного засобу «Drager alcotest 6810», позаяк такий засіб не був дозволений до використання МОЗ та Держспоживстандартом на день проходження огляду, та такі доводи не можуть бути враховані з наступних підстав.

Вищевказаною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного спяніння. П. 3 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказаний прилад є у переліку до наказу МВС України від 01.03.2010 року №33, який погоджено Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики, Міністерством охорони здоровя та Державною службою спеціального звязку та захисту інформації та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 року за №2621/17554, сертифікований та пройшов відповідну повірку (а.с. 12).

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 1 вересня 2014 року був виданий сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу (серії В № 007604), який засвідчував, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД НОМЕР_2, які серійно виробляються фірмою Drager Safeti AG &aтв;Co. KGaA, Німеччина,відповідали затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника, що давало право виробнику чи його представникам право на ввезення такого засобу вимірювальної техніки на митну територію України.

Суд враховує, що газовий аналізатор, з використанням якого проводився огляд ОСОБА_2, вже перебував в експлуатації на території України з 7 липня 2010 року, був занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за реєстраційним номером №У788-14.

Огляд ОСОБА_2 проводився з використанням газоаналізатору Alkotest 6810 (який входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 року за № 33, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року за № 262/17557). Вказаний газоаналізатор пройшов відповідну повірку, про що свідчить відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, видане 27.11.2017 року, та чинне до 27.11.2018 року (а.с. 12), та встановлено, що вказаний засіб відповідав вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с. 12), що свідчить про його придатність до використання.

Необхідності виклику та допиту свідків, присутніх під час огляду на місці зупинки транспортного засобу, в суду першої інстанції не було, зважаючи, що апелянт впродовж розгляду справи в суді першої інстанції не оспорював факту проходження огляду на місці зупинки в присутності двох свідків. Вказані обставини підтверджуються також даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі поліцейських, якими зафіксовано проходження огляду ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

З врахуванням викладеного, підстав вважати покладені в основу доведеності його вини (результати огляду з використанням приладу «Drager Alcotest 6810») докази недопустимими доказами, про що вказує апелянт в своїй скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання

ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя