КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/684/2018 Постанова винесена суддею Тетервак Н.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Вулканешти Молдова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 24 липня 2018 року о 17 год. 40 хв. в с. Жміївка Іванківського району Київської області, по вул. Шкільній керував моторолером марки «Honda Takt» без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не розбірлива мова, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Іванківського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим, оскільки справа була розглянута безвсебічного, об'єктивного з'ясування її обставин та без надання належної оцінки доказам, з порушенням вимог ст.ст. 268, 280 КУпАП. При цьому апелянт звертає увагу на те, що він не був належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, а відтак був позбавлений можливості реалізувати процесуальні права під час розгляду справи.

Крім того, апелянт вважає, що суд застосував до нього занадто суворе стягнення, без врахування вимог ст. 33 КУпАП, при тому, що в матеріалах справи відсутні дані, які його характеризують.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що розгляд справи було здійснено у його відсутність, а копію постанови він отримав лише 24 вересня 2018 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду Урсакієм В.В. пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню, водночас апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, бо, як слідує з матеріалів провадження, судом були здійснені заходи для виклику ОСОБА_2 в судове засідання шляхом направлення повістки за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, яка повернулася без вручення з тієї підстави, що адресат за вказаною адресою не проживає. Між тим, ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис, йому була вручена його копія, проте жодних зауважень щодо правильності внесених до протоколу даних про його особу, в тому числі про фактичне місце проживання, він не указав, отже підтвердив правильність даних щодо місця фактичного проживання.

Крім того, при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_2 отримав можливість для реалізації усіх своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався нею в обраним ним особисто спосіб.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції надав пояснення щодо обставин, за яких стосовно нього було складеного протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив, що він керував моторолером марки «Honda Takt» о 17 год. 40 хв. 24 липня 2018 року і ту обставину, що поліцейський пропонував йому пройти будь-який огляд на стан сп'яніння, а також наполягав на тому, що поліцейський йому взагалі не роз'яснив з якого приводу стосовно нього буде складено протокол, при цьому жодних свідків під час складання протоколу не було.

Після проголошеної судом перерви ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання за викликом двічі не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Що стосується доводів апелянта, які він пов'язує з проханням про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, то вони є непереконливими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, за змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ № 022741 від 24 липня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, протокол містить необхідну інформацію про особу правопорушника та двох свідків правопорушення; в ньому з достатньою повнотою викладено суть правопорушення та, зважаючи на характер вчинених дій, указані ознаки алкогольного сп'яніння, виявлені у водія ОСОБА_2 і його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

Зі змісту протоколу також слідує, що ОСОБА_2 були роз'яснені процесуальні права та він був повідомлений про розгляд справи в суді, про що свідчить його підпис у протоколі, але пояснень по суті правопорушення він не надав, щодо неправомірності дій поліцейських не заявив (а.с. 1);

- в акті огляду та письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких вбачається, що в присутності двох свідків ОСОБА_2 24 липня 2018 року на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння, як за допомогою спеціального технічного засобу &q?ол;Драгер&q? в;, так і в медичному закладі (а. с. 3,4).

Підстав для визнання наведених доказів неналежними або недопустимими у суду апеляційної інстанції немає, водночас відомості в них спростовують усі доводи апелянта, які він наводить в апеляційній скарзі на обґрунтування прохання про закриття провадження в справі.

Таким чином, висновки судді місцевого суду в постанові від 16 серпня 2018 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже судове рішення є законним та обґрунтованим.

Що стосується доводів апелянта про суворість стягнення, порушення вимог ст. 33 КУпАП, то вони також є безпідставними, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативних стягнень, а тому суддя місцевого суду і в цій частині правильно застосував норми матеріального закону.

Враховуючи викладене, апеляційним переглядом указаної справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, отже слід визнати, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, а тому відсутні законні підстави для його скасування або зміни.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко