Справа № 603/229/18
Провадження № 3/603/132/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2018 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) не працюючого,

- за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.04.2018 року о 08 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: с.Бертники Монастириського району Тернопільської області, умисно вчинив психологічне насильство стосовно доньки співжительки ОСОБА_2, що виражалось в словесних образах та погрозах, нецензурній лайці, залякуванні, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та щиро розкаявся, суду пояснив, що конфлікт виник на грунті побутових обставин.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №636121 від 16.04.2018 року, згідно яких ОСОБА_1 15.04.2018 року о 08 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: с.Бертники Монастириського району Тернопільської області, умисно вчинив психологічне насильство стосовно доньки співжительки ОСОБА_2, що виражалось в словесних образах та погрозах, нецензурній лайці, залякуванні, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 15.04.2018 року;

У силу ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

За даних обставин, суд вважає, що в діях правопорушника містяться ознаки адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При обранні виду адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставину, що помякшує відповідальність визнання вини та щире розкаяння у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, у звязку з цим суд вважає за доцільне обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Стягнути із правопорушника судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_4