Справа № 163/710/18 Провадження №33/773/345/18 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст. 483 МК України Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2018 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В. за участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 травня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 13221 грн. 90 коп. з конфіскацією в дохід держави 36 кг спортивного харчування у 18 пачках, загальною вартістю 13221 грн. 90 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС 116 грн. витрат за зберігання товару, а в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він 21 березня 2018 року слідуючи через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС з України в ОСОБА_3 автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», державний номерний знак НОМЕР_1, намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю під капотом та сидіннями автомобіля 36 кг спортивного харчування у 18 пачках, загальною вартістю 13221 грн. 90 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним діяння.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який просить постанову судді залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч.1 ст. 483 МК України в апеляційній скарзі не заперечуються та не оспорюються, то оскаржувана постанова в цій частині в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вказує на те, що при призначенні адміністративного стягнення судом не було враховано ряд обставин, що помякшують відповідальність за вчинене ним адміністративне правопорушення, а саме - вперше притягнення до відповідальності за порушення митних правил, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, перебування на його утриманні малолітньої дитини, відсутність працевлаштування, періодичні заробітки, які є його основним джерелом доходу. Стверджує також, що накладене на нього адміністративне стягнення є надто суворим.

Посилаючись на дані обставини ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Такі посилання апелянта є слушними в наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КпАП України, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що помякшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, повинен обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КпАП України, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Водночас, пленум Верховного Суду України в п.17 своєї постанови №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» розяснив, що у справах про порушення митних правил, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону та розяснення Пленуму ВСУ, суддею першої інстанції при призначенні стягнення ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення, не дотримані.

Так, місцевим судом не в повній мірі були враховані обставин, що помякшують відповідальність порушника за вчинене правопорушення, а саме вперше притягнення до відповідальності за порушення митних правил, повне визнання вини у вчиненому, щире каяття, а також перебування на його утриманні малолітньої дитини.

Крім того, приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення суддя не врахував відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність та те, що його дії не спричинили та не могли спричинити істотної шкоди громадським або державним інтересам враховуючи кількість товару, який він намагався перемістити через державний кордон України та його вартість.

Не було враховано судом також мети та мотиву вчинення правопорушення, які, як зазначив апелянт в скарзі обумовлювались лише скрутним матеріальним становищем, оскільки він офіційно не працевлаштований.

Вважаю, що дані обставини помякшують відповідальність ОСОБА_2

Таким чином, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вважаю, що в даному випадку, застосоване до ОСОБА_2 стягнення, є явно несправедливим.

За наведених вище обставин, апеляційний суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України, у звязку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КпАП України і обмежитись усним зауваженням. Відповідно провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.284 КпАП України.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КпАП України мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 травня 2018 року скасувати.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України на підставі ст.22 КпАП України, у зв'язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.284 КпАП України.

Вилучене згідно протоколу про порушення митних правил №1431/20500/18 від 21 березня 2018 року спортивне харчування вагою 36 кг у 18 пачках, вартістю 13221 грн. 90 коп., - повернути ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя