Справа № 344/1221/18
Провадження № 33/779/171/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, прийняти нову, якою провадження по справі закрити, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував усі обставини справи та спрощено підійшов до судового розгляду, оскільки не виклав у категоричній ствердній формі обставини вчинення ним правопорушення, яке визнав доведеним, а також не проаналізував докази у справі, навівши лише їх перелік. Апелянт посилається на те, що суддя в постанові не навів жодних мотивів щодо відхилення його клопотання про направлення вказаного провадження для розгляду до Шепетівського миіськрайсуду Хмельницької області, тобто за місцем його проживання, чим порушив його право на захист. На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом його вини. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що він 29.12.2018 року о 02-45 год. не керував транспортним засобом, що може підтвердити свідок ОСОБА_4, яка перебувала з ним, що видно з відеозапису з нагрудних камер поліцейських. Свою невинуватість апелянт підтверджує тим, що він о 02-30 год. разом з ОСОБА_4 викликав таксі, щоб добратися до місяця проживання останньої, та о 02-32 год. йому на телефон прийшло смс-повідомлення про приїзд такси на його замовлення. Вказує, що очікуючи на таксі, він перебував у своєму транспортному засобі марки «Субару Аутбек» на задньому сидінні, та в цей момент до нього підійшли працівники поліції та почали стверджувати, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Апелянт відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння, оскільки він не керував транспортним засобом, тобто не був водієм. Вважає, що наявні в матеріалах провадження письмові докази, зокрема пояснення свідка ОСОБА_5 є надумані. Вказує, що пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 написані одним почерком, без необхідного застереження що текст написано «власноручно» або «зі слів», тому викликають сумнів у достовірності викладених в них обставин. Вважає, що вказані пояснення свідків не є безумовним доказом по справі, оскільки вони не були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. Крім того вказує, що в протоколі не зазначено свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому суд не може стверджувати, що вказані особи були свідками правопорушення. Стверджує, що матеріали провадження не містять жодних доказів факту керування ним транспортним засобом. Посилається на порушення судом практики Європейського суду з прав людини та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод. Водночас просить дослідити матеріали відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та допитати свідків.

Постановою судді встановлено, що 29.01.2018 року о 02.45 год. по вул.Івасюка в м.Івано-Франківську, ОСОБА_3 керував автомобілем Subaru Outback, н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Захиснику ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, в задоволені якого відмовлено, виходячи як з доводів апеляційної скарги, так й з наявних в матеріалах провадження доказів, зокрема письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також з урахуванням змісту відеозапису, дослідженого в суді апеляційної інстанції, оскільки по справі достатньо доказів для прийняття рішення по суті апеляційних вимог.

Захисник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки по справі відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, тобто фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №145775 від 29.01.2018 року, ОСОБА_3 29.01.2018 року о 02.45 год. в м.Івано-Франківську по вул.Івасюка керував автомобілем марки «Subaru Outback», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.п. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості безпосередньо в графі «Свідки чи потерпілі», між тим, в графі «До протоколу додаються» міститься запис наступного змісту: «Пояснення свідків, п/в».

З долучених пояснень свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що вони дійсно були запрошені працівниками поліції 29.01.2018 року о 03-30 год. бути свідками, та засвідчили факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою алкотесту, а також його відмову на пропозицію працівників поліції проїхати в медичний заклад. Свідки стверджували, що водій ОСОБА_3 знаходився в сильному алкогольному сп'яніння, майже не стояв на ногах, з порожнини рота відчувався сильний запах алкоголю (а.п. 3-4).

Наведеними вище доказами спростовуються доводи апелянта про те, що відсутність в протоколі безпосереднього запису про свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідчать про те, що вказані свідки не були свідками правопорушення.

Крім того, з долучених до матеріалів провадження пояснень ОСОБА_5 вбачається, що він зателефонував в поліцію та повідомив, що з нічного клубу «Ельдорадо» виїжджає транспортний засіб «Субару», водій якого знаходиться в стані сильного алкогольного сп'яніння. Доповнив, що як у подальшому йому стало відомо, що цим водієм виявився ОСОБА_3 (а.п. 2)

З рапорту працівника поліції - інспектора роти батальйону УНП в Івано-Франківській області Бикової І.П., вбачається, що 29.01.2018 року, патрулюючи в екіпажі «151, разом з лейтенантом поліції, отримали виклик на службовий планшет, про те, що з нічного клубу «Ельдорадо» рухається автомобіль марки «Субару», водій якого перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Рухаючись на службовому автомобілі, вони помітили вказаний автомобіль, який рухався на високій швидкості та по зустрічній смузі руху для транспортних засобів. Наздогнавши цей автомобіль, вона підбігла до автомобіля марки «Субару», де побачила як водій цього автомобілю різко перескочив з водійського місця на заднє пасажирське сидіння. У подальшому було встановлено дані водія - ОСОБА_3 Водій перебував в сильному алкогольному сп'янінні. Свідком того був ОСОБА_5, який бачив, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, і що саме ОСОБА_3 знаходився за кермом автомобіля. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, а також у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків (а.п. 5-6).

З вказаного рапорту вбачається, що повідомлення про керування особою транспортним засобом в стані сп'яніння надійшло на службовий планшет працівників поліції, що також підтверджується, наданою захисником довідкою за №1014/108/25/01-2018 від 16.04.2017 року, за підписом начальника ГУ НП в Івано-Франківській області Шкутова В.В., про те, що звернення ОСОБА_5 на лінію «102» не надходило.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Як пояснення свідків, так й рапорт працівника поліції надані одразу ж після вчинення події - 29.01.2018 року, з яких вбачається, що саме водій ОСОБА_3 керував автомобілем на час зупинки.

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку. Відповідно відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності.

Між тим, матеріали провадження не містять жодних відомостей проте, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом.

В своїх поясненнях, що містяться в графі протоколу про адміністративне правопорушення «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_3 власноручно написано наступне: «Я, ОСОБА_3, повідомляю, що у мене вилучили посвідчення водія без дозволу і розгляду справи. Я перебував тверезий в даному транспортному засобі» (а.п. 1).

Між тим, ОСОБА_3 не засвідчено факту того, що він не керував транспортним засобом та не був водієм вказано транспортного засобу, хоча при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 були роз'яснені його права та обов'язки, зокрема й передбачені ст. 268 КУпАП щодо надання пояснень, та відомостей про те, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості ними скористатися, чи його у таких правах було обмежено, не встановлено.

Матеріали провадження не містять також жодних зауважень з боку ОСОБА_3 щодо незаконних дій працівників поліції під час складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, або будь-яких інших клопотань з цього приводу.

Протокол підписаний як працівником поліції, так і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 (а.п. 1).

Вважаю, що така обрана ОСОБА_3 позиція захисту, як те, що він не керував транспортним засобом, має на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення, оскільки вказані вище твердження апелянта спростовуються матеріалами справи та доказами, отриманими судом апеляційної інстанції безпосередньо під час судового розгляду.

Протокол про адміністративне правопорушення складений із дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої в Міністерстві

юстиції України 01.12.2015 року, та містить в собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Вважаю, що перевірка працівниками поліції на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), у зв'язку із виявленими ознаками, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, про що є посилання у відповідній графі протоколу (а.п. 1).

До протоколу також долучені диски, на яких міститься відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які були оглянуто судом апеляційної інстанції в ході апеляційного розгляду (а.п. 8-10).

Так, на диску №1 міститься запис, з якого вбачаються обставини зупинки транспортного засобу, як після зупинення, працівник поліції підбігає до автомобіля марки «Субару», відкриває двері, де в сані автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходиться дівчина - ОСОБА_4, а на задньому сидінні - ОСОБА_3 За кермом транспортного засобу відсутній водій. Після чого, працівники поліції звертаються до ОСОБА_3 Зміст бесіди останнього з працівниками поліції, його відповіді на запитання працівників поліції, поведінка ОСОБА_4 та зміст її відповіді на запитання працівників поліції, а також той факт, що відеозаписи підтверджують, що з вказаного автомобіля не виходила будь-яка інша особа, дозволяють дійти обґрунтованого висновку про те, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом на час його зупинки працівниками поліції.

Крім того, на диску №3 міститься інформація про те, що ОСОБА_3 на запитання працівника поліції відповів, що він керував автомобілем тверезим.

Наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом також доведено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а тому працівники поліції мали законні права, пропонувати останньому пройти огляд на стан сп'яніння в передбаченому законом порядку.

Також зміст відеозаписів підтверджують факт роз'яснення працівниками поліції прав особі, що притягається до адміністративної відповідальності, та неодноразове запропонування пройти огляд як на місця зупинки, так й в медичному закладі, від яких ОСОБА_3 відмовився.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння містить в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Доводи апелянта в частині того, що суд не виклав у категоричній ствердній формі обставини вчинення ним правопорушення, яке визнав доведеним, є безпідставними та спростовуються відомостями, що містяться як у протоколі про адміністративне правопорушення, так й в у постанові суду.

Так, фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

В протоколі, в графі «дата, час, місце вчинення і суть скоєного адміністративного правопорушення», викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол.

В постанову суду чітко зазначені обставини, встановлені судом, що викладені наступним чином: «29.01.2018 року о 02.45 год. по вул.Івасюка в м.Івано-Франківську, ОСОБА_3 керував автомобілем Subaru Outback, н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

Вважаю, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, з'ясовані всі необхідні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 280 КУпАП, а постанова судді містить опис обставин, установлених при розгляді справи.

Посилання апелянта на те, що пояснення свідка ОСОБА_5 є надумані, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки свідок ОСОБА_5 підтвердив факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, що не заперечує в своїй апеляційній скарзі апелянт.

Доводи апелянта про те, що пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викликають сумнів у достовірності викладених в них обставин не підтверджені жодними доказами.

Той факт, що пояснення свідків написані одним почерком, без необхідного застереження що текст написано «власноручно» або «зі слів», що, на думку апелянта, викликає сумнів у достовірності викладених в них обставин, не є слушними, оскільки вказані пояснення засвідчені особистими підписами цих свідків, тому сумнівів у достовірності викладених в поясненнях обставин не виникає. Крім того, зі змісту пояснень вбачається, що такі відібрані працівником поліції у осіб, а тому і написані працівником поліції, під текстом яких свідки ставили підпис.

Апелянт не наводить інших обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість свідків та їх пряму зацікавленість у результаті розгляду справи.

Інші доводи апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, не мають жодного значення для прийняття рішення в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі, згідно якого ОСОБА_3 притягується до відповідності за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п.2.5 ПДР України, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто за порушення п. 2.9 а ПДР України.

Незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що відхилення судом першої інстанції його клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду є порушенням його права на захист, розцінюю як безпідставне, оскільки суд діяв відповідно до вимог ст. 276 КУпАП, якою прямо передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, тому порушень права на захист не вбачаю.

Твердження захисника проте, що ОСОБА_3 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за інші порушення ПДР України, які вказані працівниками поліції у рапорті, як підставу для скасування оскаржуваного рішення суду, є неспроможними, оскільки справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, за вказаних вище обставин вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову останнього від проходження у передбаченому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, так само як і порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження, як про це наголошує апелянт та його захисник - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2018 року, якою ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло