Справа № 408/1727/18-п
Провадження № 3/408/970/18
№ 3/408/971/18
№ 3/408/972/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Кускова Т.В., при секретарі Сіпаковій Л.А., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли зі Станично-Луганського ВП ГУНП у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, і.к.,-

за ч.1 ст.130, ст.122-2, ст. 185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

08.04.2018 року о 17-00 год. на вул. Комсомольській, смт Станиця Луганська ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ-2108 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимогу п.2.5 ПДР України та ст.130 ч.1 КУпАП України.

Крім цього, 08.04.2018 року о 17-00 год. на вул. Комсомольській, смт. Станиця Луганська ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ-2108 державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку, був зупинений шляхом переслідування із застосуванням спеціальних сигналів, чим порушив вимогу п.2.4 ПДР України та ст.122-2 КУпАП України.

Також, 08.04.2018 року о 17-00 год. поблизу будинку №16 по вул. Комсомольській, смт. Станиця Луганська ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ-2108 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, на вимогу працівника поліції не зупинився, не реагував на законні вимоги працівника поліції про припинення вчинення протиправних дій, а саме висловлювання в бік працівників поліції нецензурною лайкою, кидався в бійку, чим порушив вимогу ст.. 185 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 08.04.2018р. він керуючи автомобілем їхав зі своєю дружиною та сином. Рухаючись через переїзд він помітив позаду авто поліції, яке рухалось без маячків, без звукових сигналів. Він побачив як водій почав затискати його автомобіль, кричати щоб він зупинився та стукати жезлом по даху машини. Злякавшись вказаних осіб, він не зупинився та пришвидшився. Дружина також сказала йому не зупинятись. Проїхавши другий переїзд, машина поліції почала знову їх затискати, він обїхав автомобіль і поїхав в напрямку свого будинку. Він почув, на його думку, декілька пострілів з пістолету. Біля подвіря працівники поліції зупинили його, вийняли з авто та надягли наручники. На його запитання працівники поліції не відповідали, застосовували до нього фізичну силу, газовий балончик. Йому стало погано, була викликана швидка, по приїзду швидкої він зайшов в будинок з фельдшером, йому надали допомогу. Як складались протоколи, як відбирались пояснення у свідків він не бачив. Від проходження медичного огляду він не відмовлявся, опір працівникам поліції не чинив. Вказав, що по факту перевищення працівниками поліції своїх повноважень ним написано заяву до прокуратури, внесені відомості до ЄРДР.

Інспектор СРПП Станично-Луганського ВП ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що патрулюючи 08.04.2018р. з напарником ОСОБА_4 ним було помічено автомобіль, на якому рухався ОСОБА_2, що порушував ПДР, зокрема керував авто без пристебнутого паску безпеки, тобто порушив вимоги п.2.3 «в» ПДР. Ним було подано водію ОСОБА_2 сигнал зупинки за допомогою диску з світло відбиваючим сигналом, на що водій не відреагував та продовжив рух. Побачивши це, вони з ввімкненими проблисковими сигналами та сиреною розпочали переслідування водія, повідомляли в гучномовець про необхідність зупинки водієм. За перехрестям вони заблокували автомобіль ОСОБА_2В службовим авто, однак, той виконавши маневр почав рух далі. Вони продовжили переслідування. Біля будинку №16 по вул.. Комсомольській ними було заблоковано водія таким чином, що той не зміг продовжити рух далі. Підійшовши до водія, той поводив себе неадекватно, з автомобіля відмовився виходити. Інспектор Свінціцький Р.А. відкривши дверцята вивів ОСОБА_2 з авто, той поводив себе агресивно, кидався в бійку, висловлювався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, тому було прийнято рішення про застосування спецзасобів, зокрема наручників. Хто викликав швидку йому не відомо, однак до приїзду швидкої ОСОБА_2 заспокоївся і кайданки були зняті. По приїзду швидкої, ОСОБА_2 зайшов в будинок, де йому була надана медична допомога. Після виходу медичних працівників ОСОБА_2 було запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного спяніння, продути газоаналізатор драгер чи проїхати в лікарню, на що той відмовився. Ними було прийнято рішення про складення протоколів про адміністративне правопорушення. В присутності двох свідків складено протоколи за ст.. 122-2, 130, 185 КУпАП. Про дані події, зокрема переслідування водія, вчинення ОСОБА_2 злісної непокори, застосування спецзасобів ним належним чином повідомлялось керівництво та чергову частину відділу поліції. Слідчо-оперативна група прибувши на місце виявила, що події не потребують їх реагування та поїхала. Також пояснив, що по вказаним фактам проведено службові перевірки.

Інспектор Свінціцький Р.А. в судовому засіданні надав пояснення ідентичні поясненням інспектора Горбатенко К.К. Крім цього пояснив, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія вони знайшли на землі біля коліс автомобіля ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 08.04.2018. рухаючись по лісовій дорозі, вона помітила автомобіль поліції, який рухався з великою швидкістю. Наблизившись до них, інспектор почав вимагати зупинитись, на що вона чоловіку сказала щоб той не зупинявся, оскільки побоювалась що це може бути не поліція. На автомобілі не було проблискових маячків, сигналу сирени чи будь-яких інших сигналів. ЇЇ чоловік продовжив рух, на що автомобіль поліції почав притискати їх до узбіччя. За перехрестям автомобіль поліції підрізавши їх зупинився, на що її чоловік виконав маневр обїзду та продовжив рух в бік їхнього будинку. Біля подвіря поліцейська машина їх заблокувала, її витягнули з машини, потім витягнули чоловіка. Працівники поліції одразу почали застосовувати фізичну силу до її чоловіка, наносити удари ногами. Чоловіку стало погано і була викликана швидка допомога. Чоловік намагався зясувати причину зупинки, на що працівники поліції не відповідали. По приїзду швидкої її чоловіку була надана допомога, як складались протоколи про адміністративні правопорушення їй не відомо. Вважає, що дії працівників поліції були незаконні, її чоловік не порушував закон.

Свідок ОСОБА_6 в судовому зсіданні пояснив, що він працює фельдшером на швидкій допомозі. 08.04.2018р. ним було отримано виклик на вул.. Комсомольську. Приїхавши на місце ним було помічено авто поліцейських, ОСОБА_2, його дружину та двох інспекторів поліції. ОСОБА_2 поводив себе неадекватно, бігав по подвірю та поряд з ним, висловлювався нецензурною лайкою, кричав, кидався на інспекторів поліції. На зауваження не реагував. Згодом він разом з ОСОБА_2 зайшли в будинок, де ОСОБА_2 поводив себе нормально, ним було поміряно тиск та надано медичну допомогу ОСОБА_2. Ним було поставлено в картці попередній діагноз, зазначено що наявний стан алкогольного спяніння. Вийшовши на вулицю, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на що той відмовився, надалі висловлювався нецензурною лайкою. Згодом працівниками поліції було складено протоколи, відібрано у нього та водія ОСОБА_7 письмові пояснення. Зачитані судом письмові пояснення щодо подій 08.04.2018р. підтримав повністю. ОСОБА_2 інспекторами розяснювались його права.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_6 Додатково пояснив, що коли складались протоколи, ОСОБА_2 був на досить близькій відстані від нього, тоді ж він відчув запах алкоголю від ОСОБА_2 Також підтримав повністю свої письмові пояснення відібрані 08.04.2018р.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це зясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо, а згідно ч. 2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП, визначено орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищенаведену норму, вважаю, що вина ОСОБА_2 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, зокрема крім пояснень працівників поліції ОСОБА_4, ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 також підтверджується:

- відеозаписами подій 08.04.2018р. підтверджується той факт, що незважаючи на неодноразові вимоги поліцейських, пройти медичний огляд, які не були висловлені в грубій або принижуючій людську гідність формі, ОСОБА_2 категорично відмовлявся проходити огляд, що поза будь-яким сумнівом свідчить про ухилення ним від проходження огляду на стан спяніння (а.с.11-12);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 з яких слідує, що вони стали свідками того як 08.04.2018р. ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від проходження огляду на предмет вживання алкогольних напоїв у встановленому законом порядку, зокрема продуття драгера та огляду в медичній установі (а.с.2-3).

Відповідно до п.2.4. ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Заперечуючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що він не порушував правил дорожнього руху, а тому дії та вимоги працівників патрульної поліції були незаконними.

Разом з тим, зазначені доводи не можуть бути визнані обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» працівник поліції має право зупинити транспортний засіб в передбачених законом випадках, у тому числі у разі порушення Правил дорожнього руху.

Згідно вимог, передбачених підпунктом «а» п. 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 цих Правил.

Отже, дії працівників патрульної поліції, в тому числі щодо вимоги зупинки автомобіля ОСОБА_2В в звязку з виявленням порушення ПДР, вимоги предявити для перевірки документи, зокрема посвідчення водія, всупереч доводам ОСОБА_2 не відповідають вимогам закону.

Більш того, сам ОСОБА_2 не заперечував того факту, що працівники патрульної поліції неодноразово намагались його зупинити, однак він вважав їх дії незаконними, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху.

Зважаючи на вказану норму ПДР вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 122-2 КУпАП підтверджується поясненнями працівників поліції ОСОБА_4, ОСОБА_3, а також даними в судовому засіданні поясненнями самого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_5, які підтвердили, що двічі не зупинились на вимогу працівників поліції, оскільки вважали їх дії незаконними та побоювались їх, а були зупинені вже шляхом блокування їх автомобіля службовим автомобілем поліції біля їхнього будинку.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 185 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.

Так, диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Обовязковим елементом обєктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обовязків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України «Про Національну поліцію».

При цьому, відповідно до абзацу другого пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 (зі змінами, внесеними постановою від 3 грудня 1997 року №12) «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків у звязку з участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Зокрема, до таких законних вимог працівників поліції належить право вимагати від громадян, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, тощо.

Наявними у справі доказами, в тому числі відеозаписами подій 08.04.2018р. підтверджується той факт, що незважаючи на неодноразові вимоги поліцейських, пройти медичний огляд, припинення протиправних дій ОСОБА_2В, які не були висловлені в грубій або принижуючій людську гідність формі, ОСОБА_2 категорично відмовлявся проходити огляд, висловлювався грубою нецензурною лайкою, голосно кричав в бік поліцейських, що поза будь-яким сумнівом також свідчить про злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків (а.с.11-12) .

Також, як слідує з відеозапису подій 08.04.2018р. ОСОБА_2 поводячись агресивно провокував конфлікт з працівниками поліції (а.с.11-12) .

Вищевказані незаконні дії ОСОБА_2 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7

За вказаним фактом інспектором Горбатенко К.К. повідомлено чергову частину про вчинення злісної непокори (матеріали №1542). З висновку №1174 від 13.04.2018р. про результати розгляду за повідомленням співробітника СРПП Станично-Луганського ВП вбачається, що 08.04.2018р. інспектором СРПП ОСОБА_3 повідомлено про вчинення злісної непокори працівникам поліції зі сторони ОСОБА_2 В діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення не встановлено (67-79).

Також судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою.

Дії посадової особи, що складала протокол оскаржені ОСОБА_2, зокрема останнім було написано заяви до Луганської місцевої прокуратури №2, щодо проведення службової перевірки та внесення відомостей до ЄРДР ( а.с.24-27).

З матеріалів висновку службового розслідування від 16.05.2018р. слідує, що за заявою ОСОБА_8 проведено службову перевірку, якою встановлено, що відомостей щодо можливого вчинення працівниками поліції неправомірних дій відносно ОСОБА_8 не отримано (п.2 висновку) (а.с.49-66).

Також, з висновку №1344 від 20.04.2018р., затвердженого начальником Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 вбачається, що за результатами розгляду заяви громадянина ОСОБА_2 встановлено, що під час оформлення адміністративних матеріалів за порушенням ПДР відносно ОСОБА_2 в діях працівників поліції порушень не виявлено (а.с.80-93)

Наданий в судовому засіданні ОСОБА_2 витяг з ЄРДР №0000129 свідчить лише про факт внесення відомостей до реєстру та не може бути доказом вчинення неправомірних дій працівниками поліції відносно ОСОБА_2, оскільки відповідно до вимог ст.. 214 КПК України, орган досудового розслідування зобовязаний внести відповідні відомості до ЄРДР протягом 24 годин з моменту отримання заяви про вчинення злочину. Тобто наявність зареєстрованих в ЄРДР відомостей не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки внесення відомостей є обовязком, а не правом органу досудового розслідування. Оцінка дій працівників поліції може бути надана лише остаточним процесуальним (судовим) рішенням по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000129 (а.с.94).

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожний наведений вище письмовий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним письмовим доказам та поясненням працівників поліції ОСОБА_10, ОСОБА_3, поясненням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, висновкам службових розслідувань, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та з відеозаписами подій.

Наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими належними та допустимими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушень за обставин, викладених у протоколі.

Отже, враховуючи встановлені обставини, вважаю, що на момент розгляду судом адміністративних протоколів матеріали справи не містять доказів того, що зі сторони працівників поліції до ОСОБА_2 або свідків було необ'єктивне ставлення. Висновки службових розслідувань спростовують факт неналежного виконання працівниками поліції своїх обовязків. Ніяких належних та допустимих доказів про порушення законодавства працівниками поліції під час складення адміністративних протоколів суду не надано.

Вказані вище показання ОСОБА_2 вважаю необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, поясненнями працівників поліції, свідків, відеозаписами подій, а тому приходжу до висновку, що ОСОБА_2 надав суду вказані показання з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім цього, суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_5 та вважає, що її пояснення також надані нею з метою уникнення ОСОБА_2 відповідальності, оскільки вона є дружиною правопорушника.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Враховуючи встановлені обставини, у суду відсутні будь-які сумніви, що водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом не виконав законну вимогу працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, будучи зупиненим працівниками поліції відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння. А також вчинив злісну непокору працівникам поліції, а тому вважаю, що в діях ОСОБА_2вбачаються ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 122-2, ч.1 ст.130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При накладенні стягнення, суд, відповідно до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Аналізуючи з наявних матеріалів справи, щодо особи правопорушника суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння.

Крім цього враховую, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, з явними ознаками стану алкогольного спяніння, був дуже небезпечним водієм та своїми неконтрольованими діями представляв загрозу життю, здоровю та особистому майну громадян.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає різне покарання для водіїв (штраф з позбавленням права керування транспортними засобами) та інших осіб (штраф).

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, керуючи транспортним засобом, маючи посвідчення водія відповідної категорії є водієм у розумінні ПДР та положень ст.130 КУпАП.

З довідки виданої Станично-Луганським ВП ГУНП в Луганській області, доданої до адміністративного протоколу, вбачається, що ОСОБА_2 отримував посвідчення водія, а тому підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Беручи до уваги вище викладене, вважаю за необхідне при накладенні адміністративного стягнення врахувати норми частини 2 статті 36 КУпАП, якою передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_2, взявши до уваги, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст.. 122-2, ч.1 ст.130, ст. 185 КУпАП, оцінивши обставини, передбачені ст.ст. 34, 35 КУпАП, суд вважає можливим застосувати відносно ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.5 ст.2 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (352 грн.40 коп.).

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.130, ст.122-2, ст. 185 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-2, 130 ч.1, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності:

- за ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

- за ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 9 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто пятдесят три) грн.;

- за ст. 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) грн.

На підставі статті 36 КУпАП, остаточно накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області протягом 10-ти днів з моменту її винесення.

Суддя Біловодського районного

суду Луганської області ОСОБА_11