Справа №: 452/840/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 травня 2018 року м.Самбір

Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, українця, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 б/1 Львівської області, -

-за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 28.03.2018 року о 00.45 годині в м. Самборі по вул. І. Франка Львівської області керував транспортним засобом марки «FIAT DUKATO» із реєстраційним номером RP66416 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У суді ОСОБА_2 винним себе не визнав та ствердив, що автомашиною в час зупинки її працівниками поліції не керував, а лише знаходився у ній; що транспортним засобом перед тим керував його товариш ОСОБА_3, однак він не мав посвідчення водія і тому працівники поліції не складали на нього протоколу про адміністративне правопорушення; також у суді не заперечив, що він фактично перебував у стані спяніння.

Під час розгляду 02.05.2018 року протоколу про адміністративний проступок разом із матеріалами, які надійшли від Самбірського ВП ГУНП у Львівській області вислуховуючи пояснення ОСОБА_2 та на даний час дослідивши ці ж матеріали, в сукупності з їх поясненнями, аналізуючи показання правопорушника, особи, що складала протокол поліцейського Самбірського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4, двох свідків очевидців події та обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він своїми діями вчинив керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння; кваліфікація дій за вказаною нормою Закону є вірною і правопорушник повинен за це понести відповідальність у встановленому порядку.

На підтвердження встановлених у суді обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_2, який свою винність у скоєнні правопорушення хоча не визнав, але підтвердив факт перебування в стані спяніння; з пояснень опитаного судом поліцейського Самбірського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4, котрий ствердив, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_2, а не хтось інший.

Показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час розгляду адміністративних матеріалів у суді, не відповідають встановленим обставинам; суперечать одне одному, тому суд не надає їм віри.

Крім наведеного винність у вчиненому правопорушенні ОСОБА_2 стверджується виходячи із наступних підстав:

Ч. 1 ст. 130 КУпАП регламентовано, - керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а також відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, - у діях ОСОБА_2 вбачається керування особою транспортним засобом у стані спяніння, тобто порушення вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

У відповідності до п. 2.9 водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, з обєктивної сторони зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2, є керування водієм транспортним засобом, тобто активні дії по відношенню до автомашини, а не сидіння за її кермом у час, коли транспортний засіб зупинено вдруге працівниками поліції після тривалого руху містом, що є зафіксованим фактом і, чого не спростував правопорушник у суді; субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП передбачає навмисну форму провини.

Згідно ст. 266 КУпАП визначено порядок проходження медичного огляду особами.

Відповідно до п. п. 1.6, 1.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Однакове є регламентованим у постанові Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №108 від 28.03.2018 року, складеного о 01.10год., лікарем констатовано, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння.

По суті власних пояснень у суді правопорушник ОСОБА_2 самостійно не заперечував факту перебування у стані алкогольного спяніння і сам це підтвердив, що вживав напередодні спиртне.

Ураховуючи наведені норми законних актів та пояснення особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення, показання порушника, приходжу до переконання, що посадовою особою вірно зазначено кваліфікуючу ознаку, а саме п. 2.9а ПДР України, відтак в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та він повинен за це нести відповідальність.

Разом з тим при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті судового рішення береться до уваги наступне:

Тому, із урахуванням наведеного, характеру вчиненого правопорушення, того, що воно є суспільно небезпечним і разом з тим не спричинило суттєвої шкоди суспільним та державним інтересам, не порушило права і свободи громадян, негативних наслідків не настало; беручи до уваги особу правопорушника, заперечення винного, що розцінюється як спосіб захисту особою, беручи до уваги все вище викладене, приходжу до переконання в необхідності накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - як указано в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, слід стягнути із правопорушника судовий збір у розмірі передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200(десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави 352,40(триста пятдесят дві гривні 40коп.) грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя