АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 18.03.2018 року об 11 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Бакинська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Дача» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваної постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року та закриття провадження в справі щодо нього на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції не повно з'ясував фактичні обставини справи, не надав оцінки наявним в матеріалам справи доказам, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а лише висловив свою незгоду з підозрою поліцейських, які не повідомили йому і не зазначили у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення від 18.03.2018 року, який саме огляд він має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), що свідчить про невідповідність цього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому чітко не викладено суті вчиненого адміністративного правопорушення, зокрема не зазначено тієї обставини, що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та те, що він відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, і наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків також не містять даних щодо відмови водія пройти огляд на стан сп'яніння як за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров'я, що вказує на порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на стан сп'яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а також відсутні дані про його відсторонення від керування автомобілем, що в сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Отже, на переконання апелянта, поліцейським було порушено порядок проведення його огляду на стан сп'яніння, передбачений Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та статті 266 КУпАП, внаслідок чого, згідно вимог ч.5 цієї статті, такий огляд вважається недійсним.

Крім цього звертає увагу, що справа була розглянута з порушенням правил підсудності, оскільки він повідомляв суд про те, що він зареєстрований за іншою адресою, ніж вказано у протоколі, а саме за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, провулок Банний, буд. 5 (п/б), у зв'язку з чим, згідно ч.2 ст. 276 КУпАП дана справа підсудна Орджонікідзевському районному суду міста Маріуполя Донецької області.

Вважає, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення від 08.12.2017 року був складений без дотримання вимог діючого законодавства, а тому цей протокол, так само як і інші докази, на якій суддя посилається у своєму рішенні, не можуть бути визнані належними і допустимими доказами його вини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим оскаржувана постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року підлягає скасуванню, як така, що була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, а також інших осіб, які беруть участь в провадженні у справі про адміністративні правопорушення не перешкоджає розгляду справи, крім випадків коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 двічі 25.05.2018 року та 14.06.2018 року до суду апеляційної інстанції не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, про час та місце розгляду справи апеляційним судом повідомлявся належним чином, про що є дані в матеріалах справи (а.с. 18, 21), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03), «…сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження», апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.03.2018 року серії БР №158247, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, нечітка мова), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1); поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.с. 2); розпискою ОСОБА_1 від 18.03.2018 року, в якій останній зобов'язувався залишити автомобіль «Дача Логан» д.н.з. НОМЕР_1 на стоянці біля будинку №58 по вул. Петропавлівська в м. Києві (а.с. 3), на підтвердження факту відсторонення останнього від керування вказаним транспортним засобом та даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції, які повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 4).

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, яким дана належна оцінка, а тому вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Апеляційні доводи про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп'яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, оскільки у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, який саме огляд водій має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) і в який спосіб (на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі) та не вказано, що водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів і водій відмовився від проходження такого огляду, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки за приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп'яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров'я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення інспектором поліції встановлених вимог при складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, який не вказав у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не відсторонив водія від керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає необґрунтованими і не приймає їх до уваги, оскільки зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2018 року вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Дача», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, на що вказували відповідні ознаки такого стану (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, нечітка мова), який відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків та був відсторонений від керування транспортним засобом, про що свідчить його розписка від 18.03.2018 року (а.с. 3) про залишення керованого ним автомобіля «Дача Логан» д.н.з. НОМЕР_1 на стоянці біля будинку №58 по вул. Петропавлівська в м. Києві.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи направлення його на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 4), водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому останній не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров'я для проведення його огляду.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про порушення суддею правил територіальної підсудності при розгляді даної справи, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та не приймає їх до уваги, оскільки частиною 1 статті 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП також може розглядатися за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника. Проте, оскільки ОСОБА_1 при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення адресою свого місця проживання зазначав - АДРЕСА_1 і не заявляв відповідного клопотання про розгляд даної справи за місцем його реєстрації, даний протокол, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 276 КУпАП був направлений в суд по місцю вчинення адміністративного правопорушення, а тому суддя Шевченківського районного суду м. Києва на законних підставах розглянув дану справу.

За наведеного, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1733/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.