Справа № 522/7115/18
Провадження № 3/522/4144/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Департаменту захисту економіки національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, місце проживання: 65055, м. Одеса, вул. Коровицького, 15 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19.04.2018 головним оперуповноваженим відділу протидії корупції управління оперативних розробок ДЗЕ НП України майором ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1, складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №322.

Підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією стало порушення, відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», десятиденного терміну подання до НАЗК повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особи, що є державним службовцем.

Викладені обставини підтверджуються протоколом № 322 про адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП від 19.04.2018 року, рапортом Головного оперуповноваженого відділу протидії корупції УОР ДЗЕ НПУ майора поліції від 18.04.2018 року., поясненнями ОСОБА_1 від 23.03.2018 року та іншими матеріалами справи.

ОСОБА_1 у судове засідання зявилася, свою вину в скоєнні правопорушення, передбаченого ч ч. 2 ст.172-6 КУпАП визнала. Пояснивши, що отримала 25.01.2017 року у подарунок 35/100 частки домоволодіння оціночною вартістю 106 634,00 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, відповідно до норм ч. 2 ст. 52 Закону, у десятиденний строк з моменту придбання майна упродовж періоду часу з 00:00 годин 26.01.2017 по 23:59 годин 04.02.2017 у неї, як у службової особи, яка обіймає відповідальне та особливо відповідальне становище, виник обовязок, письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Проте, у зв'язку із великом обсягом роботи та завантаженістю, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування нею подано 16.02.2017 року.

Також пояснила, що не мала умислу в прихованні змін у матеріальному становищі, викладені нею обставини можуть свідчити лише про наявність у її діях недбалості, несумлінного ставлення до свого обов'язку, у звязку з чим, просила суд звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Представник Департаменту захисту економіки національної поліції України в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином.

Суддя, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 є державним службовцем, відповідно до наказу Одеського апеляційного господарського суду 19.05.2014 року № 83-к та обіймає посаду начальника відділу діловодства суду. Наказом керівника апарату суду від 01.09.2017 року № 246-к їй присвоєно 5 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби. Відповідно до п.п. «в№ п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» посада начальника відділу, віднесена до суб'єктів на яких поширюється дія цього Закону як на державного службовця та відноситься до службових осіб категорії «А» або «Б», яка має статус службової особи, що займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до договору дарування від 25.01.2017, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, копія якого наявна в матеріалах справи, між ОСОБА_4 (Дарувальник) з однієї сторони та, ОСОБА_1 (Обдарований) з іншої сторони, було укладено договір дарування, який зареєстровано в реєстрі за №36, відповідно до якого обдарована прийняла в дар 35/100 (тридцять п'ять сотих) часток домоволодіння, що знаходиться за адресою по вулиці професора Коровицького, будинок 15, м. Одеса. Відповідно до п.3 договору оціночна вартість частки домоволодіння, що відчужується становить 106 634 (сто шість тисяч шістсот тридцять чотири) грн.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» та пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 р. №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Нормами статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що подарунок - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають/одержують безоплатно, або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-УІІІ, установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року -1600 гривень, тобто 50 прожиткових мінімумів становить 80 000,00 грн.

Частиною 1 статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.

Отже, отримавши 25.01.2017 у подарунок 35/100 частки домоволодіння оціночною вартістю 106 634 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, відповідно до норм ч. 2 ст. 52 Закону, у десятиденний строк з моменту придбання майна упродовж періоду часу з 00:00 годин 26.01.2017 по 23:59 годин 04.02.2017 у ОСОБА_1, як у службової особи, яка обіймає відповідальне та особливо відповідальне становище, виник обовязок, письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Проте, як встановлено судом та не заперечувалося ОСОБА_1, декларацію було подано 16.02.2017 року, тобто з порушенням встановленого Законом десятиденного терміну.

Отже, несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані є порушенням вимог фінансового контролю та підпадає під дію норм ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим прав. Ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено поняття «корупційного правопорушення», «корупції», «правопорушення, повязаного з корупцією».

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, правопорушення повязаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч.іст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст.1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана інформувати Національне агентство про суттєві зміни в її матеріальному становищі, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено поняття «корупційного правопорушення», «корупції», «правопорушення, повязаного з корупцією». Згідно з вищевказаною статтею корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція це використання особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1 ст. З цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

А правопорушенням, повязаним з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною уч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Субєктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 КУпАП характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст.10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06. Ш.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків

Про відсутність умислу у прихованні змін у матеріальному становищі ОСОБА_1 свідчить те, що, отримавши у подарунок від матері ОСОБА_4 35/100 частки домоволодіння, ставши власником, володіючи, користуючись та маючи змогу на свій розсуд розпоряджатись належним нерухомим майном, вона не скористалась можливістю приховати майно з метою відчуження та отримання неправомірної вигоди. Відомості про наявність дарунка у вигляді 35/100 частки домоволодіння містяться у річній електронній декларації за 2017 рік у розділах «Обєкти нерухомості», «Доходи, у тому числі подарунки» та «Видатки та правочини субєкта декларування», яка подана до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 12.03.2018 року о 16:45 до моменту виявлення правопорушення (рапорт про виявлення факту правопорушення складений 18.04.2018).

Як встановлено судом, дарунок ОСОБА_1 отримала не використовуючи свого службового становища. Отже, умислу у вигляді отримання неправомірної вигоди, прихованні змін у матеріальному становищі, доходу у вигляді дарунку, оціночною вартістю 106 634 (сто шість тисяч шістсот тридцять чотири) гривні, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року та цим завдати державі збитків не мала.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1М, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях останньої вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проте враховуючи, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, зробила належні висновки зі своєї поведінки, подала електронну декларацію із запізненням на декілька днів, вважаю за можливе на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за малозначності вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи викладене та керуючись: ст. 22, ч. 2 ст. 172-6, ст. 283, ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, місце проживання: 65055, м. Одеса, вул. Коровицького, 15, звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення та обмежитись усним зауваженням, провадження у справі про адміністративні правопорушення закрити на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю допущеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.Ю. Бойчук