Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/106/2018
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 лютого 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2, 11.08.2017 року, приблизно о 19:10 год., керуючи автомобілем марки «Ваз», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Симиренка, 33 в м. Києві, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено Меган», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_3

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

В обґрунтування уточненої апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова винесена із порушенням норм процесуального права, що полягає у недостатньому дослідженні доказів по справі та передчасному закриттю провадження по справі.

На думку апелянта, закриваючи провадження у зв'язку із недостатністю доказів порушення ПДР ОСОБА_2, суд першої інстанції, відповідно до ст. 284 КУпАП, мав передати матеріали до органу досудового розслідування з метою додаткового розслідування, адже такі повноваження, покладені КУпАП саме на ці органи. Натомість, суд формально підійшов до розгляду справи і з огляду на відсутність у матеріалах справи показань свідків, під час підготовки справи до розгляду, мав визнати обов'язковою явку уповноваженої особи, яка складала протокол, щоб з'ясувати у неї, які саме обставини дорожньо-транспортної пригоди привели автора протоколу до висновку, що винним є саме ОСОБА_2, а не будь-яка інша особа та які обставини вплинули на кваліфікацію адміністративного правопорушення.

Крім того, маючи переконання про недостатність доказів по справі, суд міг призначити експертизу для об'єктивного розгляду справи, але не зробив цього, що свідчить про формальність розгляду.

Як зазначає апелянт у своїй скарзі, на зробленому ним фото автомобіля ОСОБА_2 (ВАЗ 21043 днз НОМЕР_1) видно, окрім вм'ятини на задньому лівому крилі, вивернуту у зворотній бік кутову частину бамперу, що вироблена із чорного пластика, а на фото його авто (Рено Меган ДНЗ НОМЕР_2) на правому куту переднього бамперу видно залишки лакофарбового покриття фіолетового кольору у вигляді потертості у направленні від правого переднього колеса впродовж до кута бамперу у направленні до центру авто у цьому ж напрямку. Окрім залишків лакофарбового покриття фіолетового кольору, на бампері його авто видно чіткий малюнок двох паралельних чорних ліній від пластикової частини бампера автомобіля ВАЗ, які утворились в момент вивертання пластикової частини бамперу автомобіля ВАЗ, коли останній зіткнувся із його автомобілем, і зазначені вище пошкодження, на його думку, свідчать про те, що саме автомобіль ВАЗ здійснював маневр із перестроюванням з правого ряду вліво у його ряд, оскільки за інших умов, якби він здійснював будь-який маневр із свого лівого ряду в право у бік автомобіля ВАЗ, його б авто отримало пошкодження не правого крила, а лівого, у зв'язку з чим, як вважає апелянт, саме водій автомобіля ВАЗ, не розрахувавши достатню відстань для здійснення маневру, порушив п. 10.1 ПДР.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову судді - без змін; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3, суддя, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, дослідивши наявні у справі докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 11.08.2018 року, складений на громадянина ОСОБА_2, схему місця ДТП, письмові пояснення обох учасників ДТП, а також надані в судовому засіданні фотографії місцевості, де відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів того, що причиною вказаної пригоди було порушення ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР, оскільки він рухався по головній дорозі, напрямок руху не змінював, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Посилання потерпілого ОСОБА_3 у скарзі на те, що локалізація та характер пошкоджень автомобілів, які зафіксовані на зроблених ним фотознімках, дозволяють дійти висновку про те, що саме автомобіль ВАЗ здійснював маневр та зачепив його автомобіль, не розрахувавши достатню відстань для здійснення маневру, чим порушив п. 10.1 ПДР, не можуть бути визнані такими, що спростовують висновки, наведені в оскаржуваній постанові, з огляду на таке.

По-перше, фактичні дані щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, в тому числі на схемі місця ДТП, учасники якої підписали її без будь-яких заперечень, не дозволяють зробити висновок про те, що причиною даної пригоди стало порушення вимог п. 10.1 ПДР водієм автомобіля ВАЗ, оскільки на підставі відповідних доказів суд встановлює не лише наявність, а й відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більш того, отримана під час апеляційного розгляду від КП «Київдорсервіс» схема розташування дорожніх знаків на перехресті вул. Симиренка - вул. Трублаїні в м. Києві, станом на 11.08.2017 р., тобто на час, коли відбулась дорожньо-транспортна пригода, на якій учасники пригоди показали напрямок свого руху та розташування транспортних засобів на проїзній частині в момент первинного контакту, не спростовує, а навпаки підтверджує правильність висновку судді, оскільки ОСОБА_2 рухався по головній дорозі, а тому на вказаному вище перехресті, де було організовано круговий рух, мав перевагу перед іншими учасниками дорожнього руху, в тому числі перед ОСОБА_3, який рухався по другорядній дорозі і мав дотримуватися вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», який зобов'язує водія дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

По-друге, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо дій водія ОСОБА_2 та його вини у виникненні ДТП, не узгоджуються з іншими нормами ПДР, зокрема п. 10.4, в якому говориться про те, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Тобто, з урахуванням дорожніх знаків, розміщених на перехресті вул. Симиренка - вул. Трублаїні в м. Києві, станом на момент ДТП, водій ОСОБА_2, маючи перевагу в русі, відповідно до п. 1.4 ПДР, мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила.

По-третє, доводи скарги про формальність розгляду справи також не можуть братись до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Що ж стосується посилання у скарзі ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції, відповідно до ст. 284 КУпАП, мав передати матеріали даної справи до органу досудового розслідування з метою додаткового розслідування, то воно взагалі є безпідставним, оскільки ст. 253 цього Кодексу, якою регулюється дане питання, прямо передбачено, що суддя може передати матеріали прокурору або органу досудового розслідування, лише у разі, якщо при розгляді справи, дійде висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_3 не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 цього Кодексу, є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Скорін А.В.