Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 21 листопада 2017 року о 22 годині 25 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Маршала Гречка, 13 у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що був зупинений працівниками патрульної поліції, які всупереч вимогам ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" не повідомили про причину зупинки, у зв'язку з чим вважає, що були відсутні підстави для огляду на стан сп'яніння. Зазначаючи у протоколі, що від проходження огляду відповідно до встановленого законом порядку він відмовився, поліцейський не послався на норму закону, якою встановлено порядок проходження огляду, і законом такий порядок не встановлений. Також йому не було роз'яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, як це передбачено п.11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1430/2018 Постанова винесена суддею Отвіновським П.Л.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

України № 1376 від 06.11.2015 року. Долучені до справи пояснення свідків викладені на бланку, який не затверджений жодним нормативно-правовим актом, і містить вже готові відповіді, не даючи свідкам можливості негативно відповісти на питання стосовно наявності ознак сп'яніння. Також відповідно до пояснень свідків ОСОБА_3 відмовився від підпису матеріалів, хоча протокол про адміністративне правопорушення містить його підпис. Ці пояснення не містять переліку виявлених свідками ознак сп'яніння і відбирались у свідків одночасно.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що повістку про дату і час судового засідання не отримував, як і копію постанови, яка направлялася лише до відділу державної виконавчої служби. Про прийняте рішення дізнався 05.02.2018 року, коли захисник прибув до суду і ознайомився зі справою. Однак подана захисником апеляційна скарга була повернута постановою Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2018 року, про що він дізнався лише 19.03.2018 року.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які підтримали клопотання про поновлення строку оскарження постанови і апеляційну скаргу, просили постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; вивчивши матеріали справи, опитавши правопорушника, свідка ОСОБА_6, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 21.03.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за його відсутності та даних про своєчасне сповіщення про місце і час судового засідання, і копія постанови, як це передбачено ст.285 КУпАП, йому не направлялася. Подана захисником 13.02.2018 року апеляційна скарга повернута постановою Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2018 року, оскільки захисник не навів поважних причин пропуску строку. Не довіряти твердженням ОСОБА_3, що про прийняте рішення він дізнався від захисника 05.02.2018 року, що підтверджується надписом захисника на відповідній заяві (а.с.14), немає. За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше, і містяться його пояснення про те, що він вибачається, більше керувати не буде; письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Крім того, у справі міститься розписка ОСОБА_8 про залишення йому на зберігання автомобіля, що свідчить про те, що до ОСОБА_3 було застосовано такий захід забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, як відсторонення від керування транспортним засобом.

Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_3, які він дав апеляційному суду.

Так, за поясненнями ОСОБА_3 ввечері він поспішав додому і був зупинений патрульними поліцейськими за перевищення швидкості. Вони оглянули автомобіль і запропонували проїхати для проходження огляду на стан сп'яніння, повідомивши, що він може відмовитися. Не заперечує, що відмовився від огляду, оскільки не усвідомлював наслідків.

За клопотанням правопорушника судом апеляційної інстанції було заслухано пояснення свідка ОСОБА_6, згідно з якими його зупинили поліцейські і попросили бути свідком. В його присутності водій відмовився від огляду на стан сп'яніння. Чи був це ОСОБА_3, не пам'ятає, оскільки було темно, його вже тричі зупиняли, і він був свідком як під час огляду водія, так і при відмові від проходження огляду. Лише пам'ятає, що щось було пов'язано з наркотичними засобами. Також свідок підтвердив наявність його підписів у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях.

З метою з'ясування обставин справи і складання протоколу апеляційним судом було витребувано запис нагрудної камери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві.

Записом зафіксовано, що на пропозицію патрульного поліцейського проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_3 відмовився.

І після дослідження запису свідок ОСОБА_6 підтвердив, що, дійсно, вказані події відбувалися в його присутності.

Також апеляційним судом викликалися свідки, а саме, ОСОБА_7, який вказаний у протоколі, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - поліцейські, які оформляли матеріали справи. Однак свідки в судове засідання не прибули, не повідомивши про поважні причини, і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження по справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості.

Оцінюючи пояснення правопорушника, слід зазначити, що він сам пояснив причину зупинки, якою було порушення вимог ПДР стосовно режиму швидкості. Підставами для проходження огляду були наявні у нього ознаки наркотичного сп'яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, зіниці очей не реагували на світло, порушення мови та координації рухів.

Посилання ж на те, що він не усвідомлював наслідків відмови, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки згідно з п.2.5 ПДР, з якими ОСОБА_3 як водій має бути обізнаний, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і згідно з ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП, в ньому зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення. І положеннями вказаної норми не передбачено, що він має містити посилання на закон, яким встановлено порядок проходження огляду водія на стан сп'яніння.

Такий порядок чітко встановлений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про відсутність відповідного нормативно-правового акту.

Бланк протоколу про адміністративне правопорушення, який є додатком до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, містить одну графу і про роз'яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, її прав та обов'язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і про повідомлення про розгляд справи. І підпис ОСОБА_3 спростовує доводи в апеляційній скарзі про те, що йому не роз'яснювалися відповідні права.

При цьому посилання на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджену наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, є безпідставними, оскільки ця інструкція встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн