Справа № 346/1163/18
Провадження № 33/779/238/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Бирич Н. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що 03 березня 2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Коломия по вул. Хмельницького Тонюк Михайло Васильович керував транспортним засобом Опель Віваро д.н.з.НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився із застосуванням алкотестеру «Драгер» № 6810, в присутності свідків. Тест № 2612, позитивний 0,92%. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення грубо порушено вимоги ст. 268 КУпАП, а зокрема, щодо його права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, а також ст. 280 КУпАП, а саме не зясовано чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації. Зокрема, вказує, що 28 березня 2018 року його захисником було подано до суду клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП та виклик свідків, зазначених в протоколі, а також пасажирів його мікроавтобуса, яка у судове засідання яких неодноразово забезпечувалася ним. Проте, суддя не допитала ні свідків, ні поліцейського. Крім того, зазначає, що його захисником подано 07 травня 2018 року клопотання про долучення доказів до справи, а саме: характеризуючих даних, клопотання Громадської організації «Українське обєднання учасників бойових дій та волонтерів АТО у Івано-Франківській області» про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та передачу матеріалів щодо нього на розгляд цієї органці. Однак, суддя, не обґрунтувавши належно, відмовила в задоволенні клопотання. При цьому стверджує, що його показання, які він давав безпосередньо у суді, взагалі у постанові не згадані та не зазначена його позиція в справі. Так, він вину не визнавав, просив закрити справу за відсутністю складу правопорушення, про що адвокат подав обґрунтоване письмове клопотання, однак суддя залишила його без розгляду, не загадавши про позицію захисту в справі. Разом з тим, не погоджується із складеним відносно нього протоколом, оскільки тестування (огляд) на стан спяніння відбувався в автомобілі працівників поліції без жодного свідка, а докази поліцейськими сфальсифіковані та зібрані з грубим порушенням закону.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисник ОСОБА_3, якому розяснені права, передбачені ст. 271 КК України. Заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яке задоволено.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Пояснив, що був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції, вказував на наявні недоліки протоколу, відсутність підпису працівника поліції в акті огляду, заявляв клопотання про виклик свідків, але суд не дав оцінку його поясненням та зовсім їх не виклав.

Захисник ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, доводи захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не виконані в повному обсязі, рішення суду не має відомостей про присутність в судовому засіданні ОСОБА_2, в судовому рішенні відсутні посилання на показання, що він давав в судовому засіданні суду першої інстанції, відсутні в повній мірі доводи захисника на спростування предявленого його підзахисному обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, тобто не повністю викладені доводи сторони захисту, відсутній висновок суду щодо свідків, які викликалися в судове засідання, та не з`явилися. Також відсутні висновки суду щодо наявних недоліків протоколу щодо змісту обвинувачення, а саме щодо відсутності посилання на підпункт відповідного пункту ПДР, та відсутність підпису працівника поліції в акті огляду на стан спяніння, а відповідно й відсутні висновки суду с приводу всіх порушень, які були очевидні та на які звертала увагу суду першої інстанції сторона захисту.

Відповідно, таке судове рішення неможливо визнати вмотивованим, оскільки під час апеляційного провадження неможливо дійти висновку щодо мотивів прийняття рішення судом першої інстанції, для дачі відповіді на доводи апеляційної скарги.

Тому таке рішення суду підлягає до безумовного скасування з прийняттям нового рішення по суті предявленого ОСОБА_2 обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи сторони захисту, вважаю встановленим, що ОСОБА_2, 03 березня 2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Коломия по вул. Хмельницького керував транспортним засобом Опель Віваро д.н.з.НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився із застосуванням алкотестеру «Драгер» № 6810, в присутності свідків. Тест № 2612, позитивний 0,92%. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 отримав копію протоколу, йому був відомий зміст обвинувачення, розясненні процесуальні права, він користувався послугами захисника. Зміст протоколу свідчить про зрозумілість обвинувачення, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що він захищається від обвинувачення в керуванні автомобілем в стані спяніння, а тому вважаю, що право на захист не порушено.

Вважаю, що висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та оцінені їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 03 березня 2018 року серії БД № 279694 (а.п. 1), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.п. 2), роздруківкою тесту № 2612 (а.п. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.п. 4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 березня 2018 року серії БД № 279694 (а.п. 1), ОСОБА_2 03.03.2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Коломия по вул. Хмельницького керував транспортним засобом Опель Віваро д.н.з.НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням алкотестеру «Драгер» № 6810, в присутності свідків. Тест № 2612, 0,92%. Цим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноруч зазначив: «Керував т.з.».

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором Коломийського ВП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_9, підписаний ним та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

Крім того, дані про те, що ОСОБА_2 подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

Доводи апелянта про недійсність протоколу у зв'язку із відсутністю під час складання протоколу свідків, вважаю неспроможними, оскільки в самому протоколі зазначено, що огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням алкотестеру «Драгер» № 6810, в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та проставлені їхні підписи. Доказами на підтвердження наявності під час проведення огляду двох свідків, є їх пояснення від 03.03.2018 року (а.п. 4), підписані ними власноруч, з яких вбачається, як прізвище, ім'я та по-батькові, так і адреси їх проживання.

Квитанція тестування на алкоголь до протоколу засвідчує результат тесту ОСОБА_2, проведеного за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 - 0,92 проміле, час проведення тесту 03.03.2018 року 22 год. 55 хв. (а.с. 3). Вказана квитанція містить підпис ОСОБА_2

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, за допомогою «Драгер» № 6810. Результат огляду на стан сп'яніння позитивний 0,92 проміле. З результатами ОСОБА_2 згоден, про що свідчить його власноручний підпис. Свідки огляду: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_3 склав інспектор роти Коломийського ВП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_9

Акт огляду дійсно не містить підпису працівника поліції, але він складений ним власноручно, містить підписи свідків та особи, що притягається до відповідальності, містить посаду, прізвище працівника поліції, що склав цей акт, а тому вважаю такий акт допустимим доказом, який підтверджує винуватість особи.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 03.03.2018 року, що містяться в матеріалах справи (а.п. 4), вбачається, що вони 03.03.2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Коломия по вул. Хмельницького були запрошені працівниками Коломийського відділу поліції бути присутніми в якості свідка при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2 В їх присутності водій ОСОБА_2 погодився, у встановленому законом порядку, пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу «Драгер», що вони засвідчують своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 279694. Результат тесту показав 0,92 проміле.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами.

Під час апеляційного розгляду допитані свідки захисту.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що знаходився в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 З ним перебуває у дружніх стосунках. Бачив, як їх обігнали працівники поліції на службовому автомобілі, після чого його зупинили. ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, приблизно через 10 хв. повернувся, сказав, що все нормально. Після цього вони поїхали. Вказав, що в машині поліцейських свідків не бачив.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що в той день разом з своїм товаришем ОСОБА_2 їхала в транспортному засобі. Їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_2 вийшов до працівників поліції, через деякий час повернувся. Будь-яких свідків у автомобілі поліцейських не бачила.

Свідок ОСОБА_4, який вказав, що з ОСОБА_2 перебуває у дружніх стосунках, пояснив, що під час руху транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2, їх обігнав транспортний засіб працівників поліції. Вони зупинилися, ОСОБА_2 вийшов з транспортного засобу. Після розмови з працівниками поліції ОСОБА_2 повернувся, сказав, що можна їхати далі. Він не бачив свідків у автомобілі поліцейських.

Вважаю за необхідне до пояснень вказаних свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 відноситись критично, оскільки вони перебувають в дружніх стосунках з ОСОБА_2 та можуть бути зацікавлені в результатах розгляду справи. Крім того, такі їх пояснення спростовуються як змістом протоколу про адміністративне правопорушення, так і змістом письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які містяться в матеріалах провадження.

З приводу доводів ОСОБА_2 про те, що суддя місцевого суду під час розгляду справи не розглянув письмове клопотання його захисника про виклик та допит свідків, зазначених в протоколі, а також пасажирів його мікроавтобуса, необхідно зазначити, що докази, які є матеріалах справи про адміністративне правопорушення, містять достатню кількість інформації щодо події адміністративного правопорушення, необхідної для прийняття рішення по суті, а під час апеляційного розгляду таке клопотання було задоволено, а тому вважаю, що право на захист під час апеляційного розгляду було не порушено.

Апелянт не заперечує факту керування транспортним засобом, не наводить будь-яких доводів про те, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився з порушенням ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. Відомостей про таке не здобуто як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв'язку з чим були законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозвязку підтверджують, що ОСОБА_2 на пропозицію працівника поліції погодився пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та не висловив свою згоду з його результатами, тому поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи, зокрема квитанція тестування на алкоголь та акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дають підстави дійти висновку, що огляд ОСОБА_2 проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгер Алкотест 6810.

Доводи апелянта щодо неповного з`ясування суддею всіх обставин справи в частині звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд Громадської організації «Українське обєднання учасників бойових дій та волонтерів АТО у Івано-Франківській області» є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Факт наявності клопотання про передачу матеріалів на розгляд громадської організації не є сам по собі підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності, адже прийняття такого рішення можливе за певних умов і не є обовязком, а правом органу, що уповноважений вирішувати справу.

Крім того, вказана позиція апелянта є суперечливою, оскільки положення ст. 21 КУпАП можуть застосовуватися тільки до осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, в той час як апелянт заперечує свою вину та просить закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Будь-яких розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, немає.

Ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій ОСОБА_2 не навів переконливих мотивів відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, задоволити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло