ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 196/212/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2018 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Догадайло М.В., прокурора, який бере участь у розгляді справи судом першої інстанції, прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання і протидії корупції прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 та особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 розглянувши матеріали, що складені управлінням захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статі 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючої суддею Царичанського районного суду Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В :

22.03.2018 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з апеляційного суду Дніпропетровської області надійшов складений посадовими особами управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_2

З протоколу про адміністративне правопорушення № 509 від 28.02.2018 слідує, що Указом Президента України №410/2016 «Про призначення суддів» від 24.09.2016, ОСОБА_2 призначено на посаду судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області, строком на п'ять років. Таким чином, ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», обізнаною 11.10.2016 про вартість набутих відповідно до свідоцтв про право на спадщину об'єктів нерухомого майна, яка становить 217 093 грн., в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» п.1 та 6 розділу II рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2, постійно перебуваючи за місцем роботи у Царичанському районному суді Дніпропетровської області, несвоєчасно, а саме 06.12.2016 подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано, як адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме як несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

ОСОБА_2 надала до суду пояснення по справі про адміністративне правопорушення де зазначила наступне:

За правилами п.1, п.п.1 п. 3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10.02.2017 № 56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за № 201/30069, визначено механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, з урахуванням поняття «суб'єкт декларування» зазначеного у ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає суб'єктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані суб'єктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб'єктом декларування. При цьому, органи (юридичні особи) Національної поліції України, до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відносяться.

ОСОБА_2 вважає безпідставним твердження, що датою виявлення адміністративного правопорушення є 28.02.2018, що є датою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, 15.08.2017 за № 6444/39/103/01-2017 та 30.11.2017 за № 9956/39/103/02-2017 начальником Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки НП України здійснено запити до Царичанського районного суду Дніпропетровської області, на які 28.08.2017 № 04-04/7/2017 та 08.12.2017 № 65/0124/2017 головою Царичанського районного суду надано відповіді. Таким чином, правильною датою виявлення правопорушення є дата саме 15.08.2017 тому працівники поліції безпідставно, умисно не надали суду вказаної інформації і звернулись до суду з порушенням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Посилаючись на ст. 52 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016, ОСОБА_2 зазначає, що обов'язковими умовами для набуття статусу судді є рішення Президента про призначення (Указ) та рішення голови відповідного суду про зарахування в штат (наказ). Наказ голови суду про зарахування ОСОБА_2 до штату Царичанського районного суду датується 21 жовтня 2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 отримала 11.10.2016. На той момент вона являлась працівником апеляційного суду Чернівецької області та займала посаду помічника судді, яка за ст. 3 Закону України «Про державну службу» відноситься до патронатної служби. Закон України «Про запобігання корупції» визначає суб'єктів, на яких поширюється дія цього Закону. В наведеному переліку працівники патронатних служб, зокрема, помічники суддів, відсутні, а отже, обов'язок повідомляти про суттєві зміни в майновому стані на той момент на ОСОБА_2 не розповсюджувався.

Прийняття ОСОБА_2 спадщини за законом на нерухоме майно після померлої матері не може вважатися таким, що свідчить про суттєву зміну майнового стану суб'єкта декларування, яка передбачає отримання одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, оскільки отримання доходу передбачає отримання грошей або інших матеріальних цінностей внаслідок будь-якої діяльності, а придбання передбачає набуття у власність шляхом витрати для цього грошових коштів. Не можна вважати діяльністю по придбанню майна дії направлені на отримання у власність майна в спадщину за законом. Таким чином, ОСОБА_2 отримала право на майно, не отримувала доходи і не купувала майно, що свідчить про те, що декларант, який отримує майно безкоштовно, не може бути суб'єктом відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Зазначаючи, що склад правопорушення за ч. 2ст. 172-6 КУпАП є формальним, ОСОБА_2 наголошує на тому, що у протоколі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтувань з посиланням на докази щодо підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення, лише зазначена об'єктивна сторона, тобто не встановлена і не доведена її вина у формі умислу, з зазначенням мотиву та мета інкримінованого правопорушення, а також час та місце його вчинення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 факт правопорушення заперечила з підстав, зазначених в письмових поясненнях.

Заслухавши ОСОБА_2, думку прокурора Мануйленко І.М., ознайомившись з письмовими поясненнями по адміністративній справі ОСОБА_2 і висновком прокурора у адміністративній справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши на предмет належності та допустимості надані суду докази, судом встановлено:

До суду надійшов складений управлінням захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_2

За визначеннями в ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

До повноважень поліції віднесено, зокрема, вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень. ( п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Положення статтей 254 та 255 КУпАП встановлюють, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. У справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 КУпАП, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Крім того, ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджений Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10.02.2017 № 56 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р. за № 201/30069 (далі Порядок), визначає механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, посилання ОСОБА_2 на те, що правоохоронні органи, здійснюючи перевірку стосовно неї, як суб'єкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, вийшли за межі своїх повноважень, та діяли поза межами діючого законодавства, не ґрунтуються на вищевказаних положеннях нормативних актів, так як, органи поліції повноважні виявляти правопорушення, збирати відповідні докази та складати протоколи про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, а Порядок визначає механізм проведення перевірок декларацій лише НАЗК та не містить заборони щодо такої перевірки іншими спеціально уповноваженими субєктами у сфері протидії корупції.

З інформаційної довідки № 110434833 від 12.01.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_2 та оціночної вартості вбачається, що ОСОБА_2 :

-11.10.2016 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4-1068 від 11.10.2016 набула право власності земельну ділянку, площею 0,25 га розташовану в с. Червоне по вул. Коцюбинського №16 Барського району Вінницької області, оціночною вартістю 147 330 грн.;

-11.10.2016 на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-1070 від 11.10.2016 набула право власності земельну ділянку площею 0,1594 га, розташовану в с. Червоне по вул. Коцюбинського, №16 Барського району Вінницької області, оціночною вартістю 3 204 грн.;

-11.10.2016 на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-1072 від 11.10.2016 набула право власності земельну ділянку площею 0,1237 га, розташовану в с. Червоне по вул. Коцюбинського, №16 Барського району Вінницької області, оціночною вартістю 2 486 грн.;

-11.10.2016 на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-1074 від 11.10.2016 набула право власності земельну ділянку площею 2,9509 га, розташовану на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, оціночною вартістю 64 073 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-6 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення на субєктів правопорушення за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП визначає, що субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В свою чергу ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" (в редакції, чинній на час набуття ОСОБА_2 права власності на спадкове майно, тобто на 11.10.2016), в свою чергу визначає, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" (в редакції, чинній на 11.10.2016) субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: судді Конституційного Суду України, інші професійні судді, члени, дисциплінарні інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, службові особи секретаріату цієї Комісії, Голова, заступник Голови, секретарі секцій Вищої ради юстиції, а також інші члени Вищої ради юстиції, народні засідателі і присяжні (під час виконання ними цих функцій.

Частиною 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» , передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

За визначеннями в ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Статтею 128 Конституції України встановлено, що призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, а саме положеннями статті 52 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Системний аналіз зазначених нормативно-правових актів, в редакції, чинній на час набуття ОСОБА_2 права власності на спадкове майно, приводить до висновку, що обов'язковими умовами для набуття статусу професійного судді, на якого Законом України "Про запобігання корупції" (в редакції, чинній на 11.10.2016) покладається обовязок повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, є сукупність таких юридично значимих фактів як рішення Президента про призначення суддею та рішення голови відповідного суду про зарахування в штат.

Згідно матеріалів адміністративної справи Указом Президента України №410/2016 «Про призначення суддів» від 24.09.2016, ОСОБА_2 призначено на посаду судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області, строком на п'ять років.

Як вбачається з наказу в.о. голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року за № 1-К ОСОБА_2 зараховано до штату Царичанського районного суду Дніпропетровської області з 21 жовтня 2016 року. Стаж на посаді судді відсутній.

Підставою для винесення даного наказу були Указ Президента України №410/2016 «Про призначення суддів» від 24.09.2016 та заява ОСОБА_2, погоджена в установленому порядку.

За записом в трудовій книжці ОСОБА_2 з 29.07.2002 працювала в апеляційну суді Чернівецької області. Звільнена 19 жовтня 2016 року з посади помічника судді апеляційного суду Чернівецької області у звязку з призначенням на посаду судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі наказу № 05-02/186 від 19.10.2016.

Крім того, вказані обставини підтверджуються відомостями викладеними в табелі обліку використаного робочого часу Царичанського районного суду Дніпропетровської області з 01 по 31 жовтня 2016 року, де зазначено, що ОСОБА_2 зарахована до штату 21.10.2016.

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-УІІ, надає вичерпний перелік осіб, які відносяться до державних службовців та встановлює коло осіб, на яких дія його Закону не поширюється, зокрема п.18 ч. 3 ст. 3 Закону: на працівників патронатних служб. Ст.92 даного Закону передбачено, що до посад патронатної служби належать, зокрема, посади помічників суддів.

Таким чином, на час набуття ОСОБА_2 права власності на спадкове майно (11.10.2016), хоча Президентом України і був виданий Указ про призначення її на посаду судді, але вона ще перебувала в штаті апеляційного суду Чернівецької області на посаді помічника судді, а отже не мала статусу професійного судді, тому не була субєктом правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за визначенням пункту 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 та 45 Закону України "Про запобігання корупції".

До такого визначення, крім зазначеного, наводять положення Європейська хартія про закон про статус суддів від 10 липня 1998 року, за змістом якої будь-які обовязки та обмеження щодо судді повязуються з зайняттям ним посади судді в певному суді (п. 3 «Призначення та незмінність»), а відповідальність судді повязують з виконанням ним, покладених на нього професійних обовязків (п. 5 «Відповіальність»).

Такі ж висновки випливають із правозастосовної практики положень статті 54 Закон України «Про судоустрій та статус суддів», а саме вимог щодо несумісності.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення статті 245 КУпАП визначають, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Оскільки, з наданих правоохоронним органами матеріалів не встановлено факту віднесення особи ОСОБА_2 до субєктів правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що виключає притягнення останньої до адміністративної відповідальність за таке правопорушення, суд не вдається до оцінки наявності ви відсутності інших ознак складу вказаного правопорушення та оцінки наведених ОСОБА_2 та прокурором аргументів, зокрема тих, що стосуються строків накладення адміністративного стягнення, набуття ОСОБА_2 права власності на спадкове майно, в розумінні суттєвої зміни у майновому стані та наявність чи відсутність субєктивної сторони правопорушення, так як, встановлення таких обставин, підлягає оцінці та аналізу, з врахуванням (через «призму») субєкта правопорушення, який в даному випадку відсутній.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Конституцією України, а саме її статтею 62, визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, тому, на підставі п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події адміністративного правопорушення та відсутністю в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, складу правопорушення, у скоєнні якого особа обвинувачена.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 172-6, ст. 247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за частиною 2 статі 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_3