Справа № 487/6686/17 08.06.2018 08.06.2018 08.06.2018
Номер провадження: 33/784/251/18
Справа № 33/784/251/18 Головуючий у місцевому суді: ОСОБА_1 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у Апеляційному суді: ОСОБА_2
П о с т а н о в а

І м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 В, кв. 31 м. Миколаїв на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року ОСОБА_3, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, звільнено від адміністративного стягнення, в звязку із спливом строків накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі закрито.

Згідно постанови суду, 16 грудня 2017 року о 13.20 год. в м. Миколаєві по вул. Дунаєва біля будинку № 34 ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, чим порушив п.2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закрити провадження по справі.

В обґрунтування скарги послався на те, що суд не повно зясував фактичні обставини справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та дійшов помилкового висновку про його винуватість в скоєні адміністративного правопорушення. Зокрема, вказував, що працівники поліції безпідставно вважали, що він відмовився від медичного огляду, факт наявності у нього ознак наркотичного сп'яніння, як зазначено у протоколі не відповідає дійсності, а суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги результати токсикологічного дослідження №2662 від 16.12.2017 року.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки правопорушення.

У судовому засіданні апелянт та його захисник підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши апелянта та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

Постановляючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки той відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

При вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмовий висновок медичного закладу.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №087757, 16.12.2017 року о 13.20 год. ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ 2102 д/н ВЕ 7172ВК по вул. Дунаєва 34, з явними ознаками наркотичного спяніння (звужені зіниці, тремтіння пальців рук). В протоколі також зазначено, що згідно висновку МОНД №1996 від 16.12.2017 року, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_3 категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для визначення стану наркотичного сп'яніння на вимогу працівника поліції та в його присутності водій зобов'язаний пройти медичний огляд в медичному закладі.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог пунктів 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

За змістом пунктів 3.12, 3.13 цієї ж Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища на визначення стану наркотичного сп'яніння можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву та рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватись кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказані вище (зазначених в п. 12 вказаного розділу).

Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов'язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп'яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності уповноваженої особи Державтоінспекції МВС, яка її доставила, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Згідно висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1996 від 16.12.2017 року, ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-наркологом о 13.55 год., заключний діагноз йому встановлено не було у зв'язку з відмовою від проведення лабораторних досліджень з посиланням на відсутність фізіологічного бажання.

Матеріали справи не містять доказів про те, що при з'ясуванні стану особи, працівниками медичного закладу ОСОБА_3 було надано можливість здати інший вид біологічного середовища для аналізу такі як: слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву та рук, як це передбачено п. п. 12, 13 розділу 3 Інструкції.

Оскільки ОСОБА_3 на вимогу працівників поліції погодився проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння і фактично не відмовлявся від проходження такого огляду, однак не зміг надати запропонований лікарем зразок біологічного середовища через фізіологічний стан, тому не можна вважати, що він відмовився від проходження медичного огляду.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 посилань на свідків, оскільки відповідно до положень п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Такі ж вимоги містить і п.6 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Однак, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 087757 від 16.12.2017 року вбачається, що інспектором поліції при складанні протоколу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху (відмова водія від проходження медичного огляду) свідки не залучались, що є порушенням вимог чинного закону, а тому він не може бути визнаним допустимим доказом в розумінні вимог ст. 251 КупАП.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності та оцінивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, тобто порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, а викладені в постанові судді висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин прийняте суддею рішення не може вважатися законним та підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2