Справа № 752/6423/18
Провадження № 3/752/4059/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., при секретарях - Марченко А.В., Мархотка А.С., за участю прокурора Безгинського Ю.С., представника Національного агентства з питань запобігання корупції Кисленко І.А., захисника - адвоката Алексєєва О.І., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві протокол про адміністративне правопорушення за ст. 172-7 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складений уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, будучи начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюється вимоги Закону України «Про запобігання корупції» 23.06.2017 року, перебуваючи у приміщенні Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська, 58-Б, реалізовуючи повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника - голову Державної судової адміністрації України - про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що виник у останнього під час прийняття рішення про преміювання керівництва Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області, в тому числі себе, та видав наказ №73 від 23.06.2017 року «Про преміювання керівництва управління за червень 2017 року», підписавши його, тобто порушив вимоги ст. 28 ч. 1 п.п. 1, 2 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та показав суду про те, що дійсно працює начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області та 23.06.2017 року він видав прийняв наказ №73 «Про преміювання керівництва управління за червень 2017 року», підписавши його, у якому було зазначено прийняте ним рішення щодо преміювання керівництва Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області, до складу якого він входить. При прийнятті цього наказу він діяв виключно у порядку та у спосіб, встановлені законом, тому необхідності у повідомленні голови Державної судової адміністрації України щодо прийняття цього наказу та інших підписаних ним наказів не було. Крім того, зазначив, що між ним та головою Державної судової адміністрації України є особистий конфлікт, саме тому відносно нього було безпідставно складено даний протокол про адміністративне правопорушення. Просив закрити провадження у даній справі відносно нього у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та одночасно у зв'язку із відсутністю у його діях складу та події адміністративного правопорушення, оскільки Законом України «Про запобігання корупції» встановлено лише його обов'язок повідомити свого керівника про наявність конфлікту інтересів, однак законом не встановлено порядок такого повідомлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, надходжу до наступних висновків.

Так, в ході судового розгляду було встановлено, що 23.06.2017 року ОСОБА_3 видав наказ №73 щодо преміювання керівництва Територіального управління ДСА України у Київській області, що постановлено йому у вину, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 41-03/86 від 21.03.2018 року він не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника - голову Державної судової адміністрації України - про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що виник у нього під час прийняття даного рішення у формі наказу №73.

Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що наказом Державної судової адміністрації України № 790 від 06.07.2017 року було затверджено Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Cуду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам (далі - Порядок).

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що предметом даного судового розгляду є дії особи щодо прийняття нею рішення про преміювання керівництва Територіального управління ДСА України у Київській області у червні 2017 року, що передували затвердженню Порядку у липні 2017 року.

Так, Законом України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) визначено правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 28 Закону встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів ; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюється вимоги Закону України «Про запобігання корупції», однак станом на час прийняття ним рішення про преміювання 23.06.2017 року він не знав та не міг знати про наявність у нього конфлікту інтересів, оскільки Порядок, згідно якого особа зобов'язана погоджувати премії з головою ДСА України, було затверджено після видачі ним наказу №73 від 23.06.2017 року - 06.07.2017 року.

Вирішуючи справи за ст. 172-7 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд повинен керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», закони та інші нормативно правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, пов'язаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.

Законом України «Про державну службу» визначено такі види премій: за результатами щорічного оцінювання службової діяльності та місячна або квартальна відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи державного органу.

Премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

На підставі викладеного надходжу до висновку про те, що станом на час видачі ОСОБА_3 наказу №73 «Про преміювання керівництва управління за червень 2017 року» від 23.06.2017 року законом не було чітко визначено процедуру преміювання та не було інших правових документів, як б могли свідчити про те, що дії останнього містять ознаки реального конфлікту інтересів і потребують врегулювання.

Тобто на момент видачі ОСОБА_3 наказу №73 «Про преміювання керівництва управління за червень 2017 року» - 23.06.2017 року не було будь-якого нормативно-правового акту, яким би було визначено існування та можливість врегулювання конфлікту інтересів, як це вимагає Закон України «Про запобігання корупції».

На підставі викладеного надходжу до висновку про те, що після видачі наказу від 06.07.2017 року № 790 Державної судової адміністрації України, яким було затверджено Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Cуду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам (далі - Порядок), головою ДСА України вказаний Порядок було доведено до відома ОСОБА_3 і тільки тоді, тобто після 06.07.2017 року йому достовірно стало відомо про те, що нарахування та визначення собі розміру премії по суті носить ознаки реального конфлікту інтересів, оскільки така процедура погодження з головою ДСА України встановлення стимулюючих виплат, преміювання, виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань начальниками ТУ ДСА України, є способом зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів, а дії ОСОБА_3 щодо неповідомлення про існування реального конфлікту інтересів та прийняття рішення були до цього - 23.06.2017 року.

Беручи до уваги вищевикладене, надходжу до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі, оскільки в ході її розгляду судом було встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 284 ч. 1 п. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 172-7 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_3 - закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Первушина