АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду від 22 січня 2018 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Деснянського районного суду від 22 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді 26 листопада 2017 року приблизно о 12-10 год. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Броварському, 95 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду від 22 січня 2018 року, провадження закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт посилається на те, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль під його керуванням та заперечує стан наркотичного сп'яніння і його ознаки, оскільки у такому стані не перебував, а що стало підставою для висновку про стан наркотичного сп'яніння - апелянту невідомо.

Апелянт зазначає, що копія протоколу, яка була видана йому на руки, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як в ньому хоча і зазначено, що він відмовився від проходження медичного обстеження в присутності двох свідків, в протоколі вказаний лише один свідок- ОСОБА_2, даних іншого свідка в протокол внесено не було, що підтверджує копію примірника протоколу про адміністративне правопорушення. Як вбачається з оригіналу протоколу, який був направлений до суду, в графах «Свідки» зазначені обидва свідки, з зазначенням всіх анкетних даних та місця проживання. Така невідповідність оригіналу та копії протоколу вказує на те, що в оригінал протоколу вносились правки та доповнення вже після того, як особі була видана його копія, а даний факт заборонений чинним законодавством.

ОСОБА_1 вказує на те, що судом не було взято до уваги пояснення свідків, які являють собою наперед заготовлений бланк, де вже працівниками поліції раніше вказано, що «водій керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп'яніння», відмовився від проходження тесту та відмовився від підпису. Крім того, пояснення свідків навіть в такому вигляді мають розбіжність з інформацією зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, пояснення вказують на те, що він перебував в стані алкогольного, наркотичного сп'яніння, а протокол - в стані наркотичного сп'яніння, пояснення свідчать про те, що він відмовився від проходження тесту на стан сп'яніння - йому навіть його не пропонували, пояснення містять дані, що він відмовився від підпису, хоча він підписав протокол та вказав свою незгоду з ним.

На думку апелянта, судом не було надано оцінку всім доказам наявним в адміністративних матеріалах, не була надана оцінка висновку про проходження освідування на предмет сп'яніння.

Зазначає, що він відмовся від проходження маючи на те поважну причину, надав довідку, яка спростовує звинувачення працівників поліції, що він перебуває в стані наркотичного сп'яніння, свідки, які були присутні під час складання протоколу бачили, що він перебував в адекватному стані, а після оформлення протоколу продовжив рух на своєму автомобілі.

Також апелянт вказує на те, що єдиним доказом його вини, на який суд посилається в постанові, є протокол про адміністративне правопорушення, його пояснення та пояснення свідків не були взяті до уваги, свідків допитано не було.

Заслухавши доповідь судді, поясненняособи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Деснянського районного суду від 22 січня 2018 року, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями самого ОСОБА_3, який не заперечував того, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, посилаючись на те, що поспішав, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Посилання апелянта на те, що у копії протоколу про адміністративне правопорушення, яка була видана йому на руки, не зазначені дані про одного свідка, а також про недопустимість як доказів письмових пояснень свідків, не можуть бути взятими до уваги, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення, підписаному ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи застережень щодо свідків, містяться дані про свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також підписали протокол.

Окрім того, викладаючи обставини події щодо його зупинки працівниками поліції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив про те, що після його відмови від проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, куди його мали повезти працівники поліції, працівниками поліції були зупинені двоє свідків, у присутності яких він повторив причину відмови проходити медичне освідування та повторив свою незгоду з діями працівників поліції.

Обставини, за яких ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, надані на запит апеляційного суду. Вказаним відеозаписом повністю підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп'яніння, про що свідчить довідка, додана ним до апеляції, також не можуть бути взятими до уваги, оскільки водій був притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено обов'язок водія транспортного засобу на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, незалежно від того, чи перебував водій у стані сп'яніння чи під дією токсичних речовин.

Частиною першою статті 130 КУпАП відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, прирівняна до відповідальності за керування транспортним засобом у стані такого сп'яніння.

Отже, для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у разі порушення водієм вимог п. 2.5 ПДР України достатньо відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, незалежно від того, чи перебував водій у такому стані.

Таке ж зауваження стосується і доводів апеляції щодо неправомірної, на думку апелянта, зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з'ясувалось, що водій перебував з ознаками сп'яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов'язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Посилання в апеляційній скарзі на довідку КМНКЛ &quна;Соціотерапія&ququ; не може вплинути на висновки, викладені у постанові судді районного суду, оскільки, як було зазначено вище, відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР України наступає незалежно від стану, у якому перебував водій транспортного засобу.

Окрім того, довідка, на яку посилається апелянт, не свідчить про те, що на момент зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 у нього не могло бути ознак сп'яніння, оскільки огляд було проведено 26.11.2017 о 15 годині 20 хвилин, тобто за перебігом двох годин після зупинки, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд на стан сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше з моменту встановлення підстав для його здійснення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддею районного суду дотримано вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП.

Зокрема, посилання апелянта на те, що суддею районного суду не допитувались свідки, не може бути взятим до уваги, оскільки з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не заявляв відповідного клопотання про допит свідків. Не заявлялось клопотання про допит свідків ОСОБА_1 і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та процесуальні порушення, допущені суддею районного суду при розгляді справи, є необґрунтованими, а відтак підстав для скасування постанови судді Деснянського районного суду від 22 січня 2018 року немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська

Справа №33/796/944/2017 Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Клочко І.В.

Доповідач Ковальська В.В.