П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

336/1591/18

3/336/736/18

м. Запоріжжя 18 квітня 2018 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютін Павло Вікторович, за участю ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_1 вбачається наступне.

Так, 23 березня 2018 року о 16-10 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Сікорського, 468 керував автомобілем «ВАЗ 21150»», держномер АР 8382 АР, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказуючи на те, що поліцейським йому не пропонувалося з використанням спеціальних технічних засобівпройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а його відразу було направлено до медичного закладу, хоча проти огляду поліцейським він заперечував, бо ознак наркотичного спяніння не мав.

Захисник підтримав вказану позицію, додавши те, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан спяніння, а тому результати такого огляду не можна вважати правомірними. Просить суд провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані по справі докази, суддя прийшов до переконання, що вчиненняОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не доведено належними та допустимими доказами, через що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України N 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція).

Як вже зазначалося судом, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_1 вбачається, що 23 березня 2018 року о 16-10 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Сікорського, 468 керував автомобілем «ВАЗ 21150»», держномер АР 8382 АР, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Стосовно твердження захисника ОСОБА_1 щодо відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони заслуговують на увагу.

Так, згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, о 16-15 год. 23 березня 2018 року ОСОБА_3 поліцейським було доставлено до КУ «ЗОНД» ЗОР.

Натомість, з висновку лікаря КУ «ОКНД» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23.03.2018 року слідує, що огляд ОСОБА_3 проводився раніше його направлення о 16-05 год. 23 березня 2018 року, як і складання самого висновку о 16-10 год. 23 березня 2018 року, як і виявлення поліцейським фактукерування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння - о 16-10 год. 23 березня 2018 року (за змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_1).

Крім того, в направленні на огляд ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ідентифіковано протокол про адміністративне правопорушення від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_1, але зі змісту такого протоколу слідує, що він був складений значно пізніше вказаного направлення - о 17-15 год. 23 березня 2018 року.

У звязку з виявленими порушеннями, допущеними при складанні поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, суд доходить висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього та направлення на огляд ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, слід оцінити критично, отже вони не можуть підтверджувати вину вказаної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 23 березня 2018 року ОСОБА_3 поліцейським було доставлено до КУ «ЗОНД» ЗОР.

З висновку лікаря КУ «ОКНД» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23.03.2018 року слідує, що ОСОБА_3 на час огляду перебував у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я (ч.2 ст. 266 КУпАП).

Отже, за вказаними положеннями Закону, огляд в закладах охорони здоров'я має проводитися лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Але ж пунктом 12 розділу ІІ Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Натомість, суд зауважує, що юридична сила закону як основного джерела права, його місце у системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Вища юридична сила закону полягає також в тому, що усі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена в положеннях Конституції України (ч. 3 ст. 106, ч. 3 ст. 113 Конституції України). Отже, у випадку суперечності (неузгодженості) норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд ОСОБА_3 з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським не проводився.

При цьому, матеріали справи не містять доказів незгоди ОСОБА_3 на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому слід дійти висновку про те, що огляд ОСОБА_3 був проведений у закладі охорони здоров'я з порушенням приписів ст. 266 КУпАП, ч. 5 якої встановлює, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_3 відсутня об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину, а отже відсутній і склад адмінправопорушення.

З урахуванням зазначеного та вимог ч.1 п.1 ст.247 КУпАП суддя вважає, що порушене провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, протесту прокурора в апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя П.В. Зарютін