АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №641/8759/17 Суддя 1-ї інстанції: В.В. Буцький
Провадження № 33/790/250/17
Категорія: ст. 124 ч. 4 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, потерпілого по справі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року у відношенні ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Як встановлено судом, 18.12.2017 року о 19.25 ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 біля будинку №14-А по вул. Танкопія в м. Харкові, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та заподіяні матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України (ПДР). Крім того 18.12.2017 року о 19. 25. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 біля будинку №14-А по вул. Танкопія в м. Харкові, допустив дорожньо-транспортну пригоду (ДТП) при вказаних вище обставинах, після чого вжив горілку «Первачок», ємкістю 0.25 л, вміст спирту 40% об. до проведення його огляду на стан спяніння. Такий огляд на стан спяніння проводився на місці ДТП в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» № ARHK-0045. Результат огляду позитивний 1,26 проміле. З результатом огляду ОСОБА_2 був не згаден, але від огляду на стан спяніння в КЗОЗ ОНД відмовивися в присутності двох свідків. Своїми діями, ОСОБА_2 порушив п.п. 2.5 та 2.10 (є) ПДР України.

На постанову районного суду ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8 лютого 2018 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що винесену постанову він вважає неправильною та незаконною і просить її скасувати з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення до справи. Вказує, що після ДТП водій автомобіля «Шкода» та його пасажир десь о 18.30 викликали поліцію, а потім вони домовились із ОСОБА_2 що він відшкодує збитки завдані власнику автомобіля в розмірі 200 доларів США, після чого повідомили йому, що відмінили виклик поліції. Після чого ОСОБА_2 вжив алкоголь оскільки вже не збирався нікуди їхати, проте водій автомобіля «Шкода» після того, як дізнався, що у ОСОБА_2 не має при собі зазначеної суми сказав, що буде чекати на співробітників поліції. Крім того вказує, що з відповіді заступника міністра охорони здоровя України від 31.01.2018 року, прилад яким його перевіряли на стан спяніння не сертифікований а термін його сертифікації закінчився ще 10.02.2015 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Пунктом 2.10 «є» Правил дорожнього руху України водієві заборонено вживати алкогольні напої до проведення медичного огляду.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, від ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, а за ч. 4 цієї правової норми за вживання водієм алкогольними напоями після його зупинки працівниками поліції і до проведення огляду.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 оскаржує постанову від 08.02.2018 року в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим, відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_2К, надаючи пояснення апеляційному суду повідомив, що після того як він здійснив зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_3 та вирішивши, що досягнуто домовленість з останнім про вирішення цієї ситуації, попросив свого товариша, який був поруч з ним вирушити до магазину та купити горілку, та коли останній приніс пляшку, випив горілку на місці. Однак як він потім дізнався, ОСОБА_3 ніби то все ж таки викликав патрульну поліцію, і на вимогу поліцейських він пройшов огляд за допомогою технічного засобу Драгер 6820, результат якого встановив 1.26 проміле. При цьому апелянт сказав, що під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди він перебував у тверезому стані.

ОСОБА_3 надаючи пояснення апеляційному суду пояснив, що після зіткнення автомобілів запропонував ОСОБА_2 сплатити йому 250 доларів за ремонт пошкоджених частин автомобіля, але останній не погодився, після чого він вирішив викликати працівників поліції.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_4 підтвердив покази ОСОБА_2, і твердження цього свідка на думку апеляційного суду підтверджують факт вживання ОСОБА_2 спиртних напоїв до проведення його медичного огляду.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_5 повідомив, що був поруч з водієм ОСОБА_3, і коли їх транспортний засіб вдарив автомобіль під керуванням ОСОБА_2, вони вийшли з автомобіля та намагались вирішити питання про відшкодування шкоди на місці, однак ОСОБА_2 не йшов на контакт, тому ними було викликано працівників поліції.

Частиною 4 ст. 130 КУпАП встановлено, що вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк пятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_2 вжив горілку після того як вчинив дорожньо-транспортну пригоду, і до проведення його медичного огляду, що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, і пояснення останнього, потерпілого та свідків, які викладені вище, підтверджують це.

Кім того, ці обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи протоколом серії БР № 193454 від 18.12.2017 року, актом огляду на стан алкогольного спяніння, чековою роздруківкою результатів огляду за допомогою приладу Драгер 6820.

Таким доказам судом першої інстанції було надано повну та належну оцінку, у звязку з чим підстав для сумніву у правильності та обґрунтованості прийнятого суддею суду першої інстанції рішення немає.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», практики Європейського суду, Конституції України, у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова віл 08.02.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1