П О С Т А Н О В А

Справа № 126/332/18

Провадження № 3/126/281/2018

"07" березня 2018 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Зборовського8/9, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.ст. 122 ч.4, 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 261382 від 30.01.2018 року, 29.01.2018 року о 23 год. 44 хв. в м. Бершадь по вул. Покровській водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед початком руху не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався позаду нього в тому ж няпрямку, чим створив йому перешкоду в русі і змусив різко гальмувати та змінювати напрямок руху щоб уникнути ДТП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 261383 від 29.01.2018 року, 29.01.2018 року о 23 год. 44 хв. в м. Бершадь по вул. Покровській водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Згідно ст. 36 ч.2 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що в провадженні судді Бершадського районного суду Гуцола В.І. одночасно знаходяться дві справи про адміністративне правопорушення відносно однієї особи, для повного та всебічного розгляду, справи № 126/332/18 (провадження № 3/126/281/2018), № 126/333/18 (провадження № 3/126/282/2018) відповідно до ст. 36 КУпАП слід об'єднати в одне провадження. Об'єднаній справі присвоїти № 126/332/18 провадження № 3/126/281/2017.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_2 було роз'яснено права у відповідності до ст.268 КУпАП.

ОСОБА_2 вину свою не визнав, пояснив, що він лежав в лікарні на стаціонарі по стану здоров'я. Коли він разом з ОСОБА_3 їхав додому, на мосту він розминався з автомобілем поліції, який згодом розвернувся та догнав його біля магазину "Природа". Під час руху по мосту він більше ні з яким автомобілем не розминався і позаду нього теж не було ніяких автомобілів. Працівники поліції з мигалками зупинили його автомобіль та почали рвати двері в машині, не повідомивши при цьому причину зупинки. Він алкоголю не вживав, тому що їхав з лікарні. Працівники поліції зупинили "Фуру", яка порушила ПДР України та змусили водія і пасажира підписати пустий протокол. При цьому пройти медичне освідування на місці зупинки транспортного засобу або в закладі здоров'я працівники поліції йому не пропонували.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, який підтвердив показання ОСОБА_2, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає в разі керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак під час розгляду справи в суді не встановлено факту керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, оскільки згідно висновку амбулаторного медичного огляду № 22 від 30.01.2018 року ОСОБА_2 був тверезий.

Крім того, особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Згідно цього розділу водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп'яніння. Жодних доказів про те, що ОСОБА_2 був відсторонений від керування автомобілем чи акт тимчасового затримання транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на думку поліцейського Бершадського ВП ГУНП, який склав протокол, винуватість особи підтверджується поясненнями свідків, але суд при вивченні останніх встановив наступне.

Згідно даних протоколу, особі, що притягається до адміністративної відповідальності пред'явлено звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, яке полягала у порушенні п. 2.5 ПДР, яке мало місце 29.01.2018 о 23 год. 44 хв., тобто саме ці обставини підлягають доказуванню у справі.

В протоколі зазначені свідки вчиненого правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи у суді. Їхні свідчення в поясненнях до протоколу викладені однобічно, на наперед заготовлених бланках та не вказано до яких подій вони відносяться взагалі, тобто факту та обставин, які підлягають доказування у цій справі жодним чином не засвідчують, а тому суд визнає ці докази неналежними.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні у протоколах про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 та ст. 122 ч.4 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду в діях ОСОБА_2 не встановлено ознак, які б свідчили про умисну чи необережну форму вини у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.4 ст. 122 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даними статтями.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В. І. Гуцол