Справа 139/349/18
Провадження № 3/139/65/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, ФОП, громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

В С Т А Н О В И Л А:

Щодо ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 вмінено у вину, що він 20 березня 2018 року о 01-ій годині 35 хвилин керував транспортним засобом «ВАЗ-2108», номерний знак 303-49ВІ по автодорозі М-03 (Житомир Чернівці) 245 км, в стані алкогольного сп'яніння. У протоколі визначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свою винність у вчиненні правопорушення ОСОБА_1В не визнав, пояснив: Із складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення він ознайомився лише в суді. Насправді він не скоював адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, він не має і не мав у користуванні автомобіль «ВАЗ-2108» номерний знак 303-49ВІ, на відео-доказі (містяться на СD-диску в форматі відео) як порушник зафіксовано не його а іншу особу, яка йому невідома.

Надаю віри таким поясненням ОСОБА_1, вважаю їх правдивими, логічними та такими, що повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами справи, виходячи з наступного:

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із оглянутих при розгляді цієї справи СD-дисків, що додані до протоколу, особа порушника була встановлена зі слів особи, яка керувала о 1 годині 35 хвилин 20 березня 2018 року ТЗ «ВАЗ-2108», номерний знак 303-49ВІ, по автодорозі М-03. У цієї особи не були перевірені документи на автомобіль, на право керування автомобілем та паспортні дані.

Із зафіксованих на відео подій також вбачається, що за зовнішніми ознаками особа, яка керувала о 1 годині 35 хвилин 20 березня 2018 року ТЗ «ВАЗ-2108», номерний знак 303-49ВІ, по автодорозі М-03, не є особою, анкетні дані якої занесені до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 068742 від 20 березня 2018 року.

Крім того, відповідно до частин 2 і 3 ст. 256 КУпАП протокол має бути підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

У поданому на розгляд суду протоколі відсутні підписи ОСОБА_1 як у протоколі, так і у додатку до нього щодо результатів огляду на стан спяніння.

З огляду на обставину, що інспектором, що складав протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено належним чином особу правопорушника та не застосовано передбачені законодавством заходи забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, не можуть бути беззаперечним доказом у справі і додані до протоколу пояснення двох свідків, які засвідчили обставину, що ОСОБА_1 в їх присутності погодився пройти огляд на стан спяніння.

Тому, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що:

1) працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не встановив належним чином особу, яка керувала ТЗ у стані алкогольного спяніння, оскільки, не перевірив у неї жодних документів, які б посвідчували особу;

2) на відео-доказах видно, що особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає особі ОСОБА_1;

3) пояснення свідків, які були відібрані працівником поліції є шаблонними та не мають жодного відношення до ствердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

4) підписи правопорушника у протоколі серії БД № 068742 та додатку до нього відсутні, а обставина про відмову від підписання протоколу не застережена;

5) автомобіль «ВАЗ -2108, зазначений у протоколі, не належить ОСОБА_1 та не перебуває в його користуванні.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення, а інші докази спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення або не мають до нього стосунку.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено подію керування ОСОБА_1 о 01 годині 35 хвилин 20 березня 2018 року транспортним засобом "ВАЗ-2108" у стані алкогольного сп'яніння.

У разі відсутності події адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадженням закрити у звязку з відсутністю події правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП .

Суддя: _____________