Справа № 591/6540/18
Номер провадження 3/585/873/18
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Машина І.М., з участю секретаря судового засідання Дмитренко М.О., прокурора Конотопської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: 42005, Сумська обл., м. Ромни, вул. Лугова, 12, працюючої прокурором Роменської місцевої прокуратури Сумської області, паспорт серії МА №840716, виданий Роменським МРВ УМВС України в Сумській області 02.08.2000 року, РНОКПП НОМЕР_1,

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №44-03/226/18 від 24.10.2018 ОСОБА_2, обіймаючи посаду прокурора Роменської місцевої прокуратури Сумської області, являючись особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини другої статті 52 цього Закону, а також рішення Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 958/29088 (зі змінами), рішення Національного агентства від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), письмово не повідомила Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в звязку з отриманням 05.03.2018 разового доходу в розмірі 93822,80 грн. у вигляді виплати у міжрозрахунковий період по щорічній відпустці, матеріальним допомогам на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань по місцю здійснення трудової діяльності, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, не визнала та пояснила, що у період з 16.01.2018 по 04.02.2018 вона дійсно перебувала у щорічній основній відпустці. У звязку з цим, прокуратурою Сумської області на підставі відповідного наказу керівника прокуратури їй було нараховано, матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, внаслідок чого на її основний зарплатний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» 12.03.2018 надійшли кошти у розмірі 74143 грн. 56 коп. Зважаючи на те, що розмір вказаного доходу, значно менший за 50 прожиткових мінімумів, встановлений для працездатних осіб на 1 січня 2018 року (1762х50=88100 грн.), суттєві зміни у її матеріальному становищі не відбулися, тому вважала, що не зобовязана повідомляти НАЗК про факт отримання вказаного доходу. Сума, фактично нарахована прокуратурою Сумської області з урахуванням отриманих податкових платежів, тобто 93822,80 грн., на час її нарахування ОСОБА_2 відома не була, оскільки про розміри утриманих податків всього на суму 19679 грн. 24 коп. відділ фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Сумської області до відома її не ставив. Про нарахування доходу у вказаному розмірі ОСОБА_2 фактично дізналась після повідомлення НАЗК листом від 10.10.2018. Таким чином, зміни у її фінансовому становищі на суму 93822,80 грн. не відбулися. Фінансове становище змінилося на суму, що є на 13956 грн. 44 коп. меншою від 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. ОСОБА_2 не мала прямого чи непрямого умислу та наміру приховувати свої статки, у звязку з чим усі свої доходи за 2018 рік нею будуть відображено у щорічній декларації у 2019 році. В матеріалах справи відсутні докази про те, що у неї була інформація про суму нарахованого доходу, дату нарахованого доходу (06.03.2018 року) до моменту отримання повідомлення від НАЗК 10 жовтня 2018 року. ОСОБА_2 зазначає, що в її діях відсутні ознаки субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, оскільки у неї відсутні мотиви вчинити порушення закону, дохід вона отримала з Державного бюджету України за виконання своїх трудових обовязків, роботодавцем утримано необхідні внески, збори, платежі, вона не бажала порушити закон, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення її до адміністративної відповідальності за даною статтею. Грошові кошти у сумі 93822,80 грн. вона не отримувала, тобто обєктивна сторона правопорушення, що полягає у неповідомленні нею про отримання доходу, що перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму відсутня. Посилання на рішення НАЗК № 118 від 02.02.2018 року, яким було надано розяснення поняття «одноразового доходу», оскільки таке розяснення не є законодавчим актом, не було офіційно оприлюднене в офіційних друкованих виданнях, а, отже, не носить загальнообовязковий характер, та не може бути покладено в основу доведення вини. Розяснювальна робота НАЗК чи іншими уповноваженими органами не проводилась, під підпис про необхідність звітувати про нарахований, а не отриманий дохід її не повідомляли. У попередженні про обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», підписаному нею, та на яке містяться посилання в протоколі, відсутнє попередження про необхідність декларування доходів відповідно до ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції». Враховуючи викладене ОСОБА_2 просить провадження у справі відносно неї закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 1726 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вказав на наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, а тому просив притягнути її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до наказу прокуратури Сумської області від 14.12.2015 № 868к молодшого радника юстиції ОСОБА_2 призначено на посаду прокурора Роменської місцевої прокуратури Сумської області (а.с.37).

Згідно з інформацією щодо нарахованої та виплаченої заробітної плати ОСОБА_2 у березні 2018 року, наданою прокуратурою Сумської області в листі від 27.07.2018 № 11-562 вих-18, 05.03.2018 ОСОБА_2 отримала разовий дохід у розмірі 93822,80 грн. у вигляді виплати у міжрозрахунковий період по щорічній відпустці, матеріальним допомогам на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, шляхом разового перерахування на картковий рахунок (а.с.21).

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України «Про запобігання корупції», заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.14 «Професійність» Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 квітня 2016 року, працівник прокуратури повинен постійно підвищувати свій загальноосвітній та професійний рівень, культуру спілкування, виявляти ініціативу, відповідальне ставлення та творчий підхід до виконання своїх службових обовязків, фахово орієнтуватися у чинному законодавстві, вдосконалювати свої знання, передавати свій досвід колегам.

Також згідно ст. 16 «Декларування майна та доходів, витрат і зобовязань фінансового характеру. Недопущення проявів корупції. Запобігання одержанню неправомірної вигоди або дарунку (пожертви)» Кодексу, працівник прокуратури в установленому порядку щороку подає декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру. Він має неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції.

Згідно підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цьогоЗакону, є посадові та службові особи органів прокуратури.

Отже, ОСОБА_2 є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією та відповідно, службовою особою органів прокуратури, на якого поширюється діяЗакону України «Про запобігання корупції», у тому числі обмеження та зобовязання, передбачені цим законом.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 затверджено форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, відповідно до якої, під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Якщо вартість майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Про дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2, декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч.2 ст.52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762 гривні.

Таким чином, з 01.01.2018 субєкти декларування зобовязані були повідомляти Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 88100,00 грн.

Частино 2 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Так, ОСОБА_2 березні 2018 року нараховано заробітну плату у розмірі 93822,80 грн. у вигляді виплати у міжрозрахунковий період по щорічній відпустці, матеріальним допомогам на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, шляхом разового перерахування на картковий рахунок, але фактично 05.03.2018 на свій картковий зарплатний рахунок вона отримала кошти у розмірі 74143 грн. 56 коп.

ОСОБА_2, являючись особою на яку розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції», була зобовязана до 24 години 00 хвилин 15.03.2018 подати до Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства. Але, зважаючи на те, що розмір вказаного доходу, на який ОСОБА_2 набула право власності значно менший за 50 прожиткових мінімумів, встановлений для працездатних осіб на 1 січня 2018 року (1762х50=88100 грн.), суттєві зміни у її матеріальному становищі не відбулися, про розміри утриманих податків всього на суму 19679 грн. 24 коп. відділ фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Сумської області її до відома не ставив, тому ОСОБА_2 вважала, що вона не зобовязана повідомляти НАЗК про факт отримання вказаного доходу.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, згідно з п.2 розяснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, суб?єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обовязкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_2 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки остання не була обізнана з розміром разового доходу, який був нарахований їй у березні 2018 року, а тому не була зобовязана повідомляти про суттєві зміни у майновому стані.

В протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу, однак матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2 мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП полягає в тому, що: 1) у субєкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані; 2) субєкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Визначаючи першу складову обєктивної сторони правопорушення - «суттєві зміни в майновому стані», слід зазначити, що існує певна невизначеність в законодавстві, яка перешкоджає однозначному тлумаченню та застосуванню вказаної правової норми.

Суд враховує, що Національним агентством з питань запобігання корупції розяснення про поняття «одноразовий дохід», що застосовується при повідомленні субєктами декларування про суттєві зміни в майновому стані, було надано лише у рішенні №118 від 02.02.2018 «Про затвердження Змін до Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, в той час як отримання «разового доходу» ОСОБА_2 відбулось 05.03.2018.

Крім того, суд також приймає до уваги, що ОСОБА_2 фактично отримала на свій картковий зарплатний рахунок кошти в розмірі 74 143 грн. 56 коп., який не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року. А про загальний розмір нарахованого їй разового доходу в розмірі 93822,80 грн. вона дізналася лише після отримання листа Національного агентства № 44-01/46574/18 від 10.10.2018.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. TheUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При розгляді справ цієї категорії суд керується Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладені обставини, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», яким визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_2 субєктивної та обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Напідставі викладеного, та положень ст.ст.8, 62 Конституції України, ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.9, 10, 11, 172-6, 245, 247, 251, 280, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі через Роменський міськрайонний суд Сумської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_3