Провадження № 33/824/191/2018 Доповідач - Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника-адвоката - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2, 18.03.2018 року приблизно о 10 годині 30 хвилин керував автомобілем «БМВ», р.н.з. НОМЕР_1, у м. Києві по вул. Прорізній, поблизу буд.12 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя.

Від проходження огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що в суді першої інстанції він категорично заперечував наявність своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, та надав суду власні усні пояснення, в яких наголошував, що в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння не перебував, від проходження освідування не відмовлявся, зазначає, що на його прохання працівники поліції доставили його до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», що знаходиться по вул. Визволителів, 6 в м.Києві, з метою пройти медичне освідування на встановлення в нього стану алкогольного сп'яніння, однак, в медичному закладі була черга з відвідувачів, та працівники поліції через деякий час на свій розсуд відмовились чекати та покликали свідків, після чого склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову в проходженні огляду.

Звертає увагу на відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого видно, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров'я, а навпаки, просив працівників поліції відвести його до лікарні на медичне освідування на встановлення в нього стану алкогольного сп'яніння чи відсутності ознак сп'яніння.

Крім цього, працівник поліції не пропонував йому пройти огляд в медичному закладі охорони здоров'я за участю свідків, чим порушив Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків, та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, стверджував, що 18.03.2018 року приблизно о 10 годині 30 хвилин керував автомобілем «БМВ» та був зупинений працівниками поліції через порушення правил дорожнього руху, які після перевірки документів вказали на те, що нібито він перебуває з ознаками наркотичного чи алкогольного сп'яніння через тремтіння рук, на що він заперечив та на пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння погодився, після чого залишивши свій автомобіль на місці зупинки, він разом з поліцією на патрульному автомобілі поїхали до медичного закладу в м. Києві, де після майже часового очікування, працівники поліції запропонували йому підписати протокол про адміністративне правопорушення про відмову від проходження огляду, він спочатку не погоджувався, однак трохи згодом, до нього підійшов ще один працівник поліції, який повідомив що до лікаря-нарколога дуже велика черга та потрібно ще буде чекати більше години та знову запропонував ОСОБА_2 підписати протокол про адміністративне правопорушення, на що останній погодився через брак часу. Звернув увагу, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд за допомогою алкотестеру «Драгер», а відразу повезли в лікарню.

З метою перевірки показань ОСОБА_2, під час судового розгляду судом переглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що за участю двох свідків працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти освідування на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі охорони здоров'я, на що останній спочатку погодився, однак, після перериву відеозапису, ОСОБА_2 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП та п. 1.2. Інструкції особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння,підлягають оглядові на стан такого сп'яніння.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони Здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 6. вказаної Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - «Спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія, згідно п. 7. Інструкції, від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

В порушення вимог законодавства, під час освідування ОСОБА_2, працівники поліції не запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер», а відразу запропонували проїхати до медичного закладу, що підтверджується як відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, так і поясненнями ОСОБА_2, чим грубо порушили порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп'яніння (ч.3 ст.266 КУпАП), що ставить під сумнів відповідність протоколу нормам закону.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які написані під шаблон, одним почерком, з яких вбачається, що ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», що спростовується матеріалами справи, та ставить під сумнів їх достовірність.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, складений з порушенням вимог ст. ст. 256. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом міністра внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395, інших беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп'яніння і при цьому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, суду не надано, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколюк О.В.