САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/215/18
Провадження №3/726/168/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не працюючу, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за вчинення нею правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено порушення вимог чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також недотримання ряду процесуальних вимог.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 26.01.2018 року о 23 годині 10 хвилин хвилин водій ОСОБА_1, керувала автомобілем по вул. Заводській, 14 з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого огляду в ЧОНД лікарем наркологом по вул. Миколаївській, 30 відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1,6, 7 розідлу І, п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції№ 1452/735 від 09.11.2015 року затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоровя, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляд на стан спяніння проводиться

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоровя України, Міністерством охорони здоровя Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоровя обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоровя і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Таким чином, вказаною Інструкцією чітко встановлено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння, який передбачає, що поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, виявивши у водія ознаки алкогольного спяніння, може запропонувати йому пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У випадку відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час підготовки справи до розгляду, із УПП в Чернівецькій області було витребувано відеозапис з нагрудної камери (відео реєстратора) інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції ОСОБА_2 відносно подій, які мали місце 26.01.2018 року о 23:10 хвилин.

Дослідивши вміст витребуваного доказу, який було надано у вигляді диску формату DVD-R, на якому знаходяться 9 відрізків відеозапису вказаних подій, приходжу до висновку про наступне.

Із відеозапису під № вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобов «БМВ», була зупинена працівниками поліції близько 23 години у звязку із порушенням нею правил дорожнього руху. Після складання постанови у справі про адміністративні правопорушення, поліцейським було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольно спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці.

На 2 хвилині 43 секунді дослідженого ведіозапису зафіксовано, як працівник поліції повідомив водію, що вона може пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на що не отримав відповіді. Після цього, він запитав у ОСОБА_1 чи вона відмовляється проходити такий огляд, на що остання відповіла: «Ні, я не відмовляюсь», що чітко зафіксовано на 2 хвилині 50 секунді відеозапису. Після цього, ОСОБА_1 почала задавати різного роду запитання працівнику поліції. Через хвилину останнім знову було задано питання чи відмовляється водій пройти вказаний огляд, однак не дочекавшись будь-якої відповіді, зі словами «Добре», полісмен пішов до службового автомобіля.

В подальшому, залучивши до процесуальних дій свідків, працівник поліції разом із ними підійшов до вікна автомобіля, в якому знаходилась ОСОБА_1 та дослівно сказав: «В присутності свідків, пропоную вам пройти огляд на стан спяніння за допомогою пристрою «Драгер» на місці. Ви відмовляєтесь, так? На Миколаївську ви згодні проїхати?». Не дочекавшись будь-якої відповіді, працівник поліції звернувся до свідків та вказав їм, - «Ви бачите, своїми діями, особа не має бажання проходити огляд, я відберу у вас короткі пояснення про те, що ви були свідками того, як особі було запропоновано пройти огляд на стан спяніння і вона відмовилась, а дальше будем по іншому». Вказані факти зафіксовані на 9 хв.40 сек. відеозапису.

До матеріалів справи долучено пояснення свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 де зазначено, що вони були свідками того, що водій ОСОБА_1 відмовилась у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою пристрою «Драгер» або в ЧОНД в лікара нарколога. Враховуючи вищевикладене, такі пояснення не можуть бути взяті до уваги, оскільки не відповідають дійсним обставинам та подіям, які мали місце, виходячи з наступного.

Вказаними вище нормативними актами визначено, що відповідальність за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Вперше на запитання поліцейського про відмову від проходження огляду, водій ОСОБА_1 вказала, що вона не відмовляється. Вдруге, у присутності свідків, поліцейський не дочекавшись будь-якої відповіді водія, заявив, що своїми діями особа «не має бажання проходити огляд», не вказуючи при цьому, на підставі чого він прийшов до такого висновку та які дії вчиняє особа. Ані поліцейський, ані залучені свідки не почули висловлену водієм відмову від проходження огляду на стан спяніння. Однак, не маючи на те жодних підстав, працівник поліції, керуючись своєю субєктивною думкою та припущенням про небажання проходити водієм вказаний огляд, записав у письмових поясненнях свідків, що ОСОБА_1 у їх присутності, начебто відмовилась від проходження такого огляду. Така позиція посадової особи, уповноваженої державою на здійснення її функцій є неприпустимою виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (БсІїтаиЬгег) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Окрім того, відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, твердження поліцейського про те, що особа не має бажання проходити огляд на стан спяніння, чи ухиляється від нього (про що жодного разу полісменом вказано не було), повинно обґрунтовуватись її діями чи бездіяльністю, вказівками на ті чи інші факти, обставини і докази, повно та всебічно їх зясувавши, бути безумовно зрозумілим для всіх. Бажання чи не бажання особи вчиняти певні дії не повязується із реальним вчиненням таких дій чи відмовою у їх вчинення. Неприпустимим є трактування поліцейським певних обставин на свій власний розсуд, субєктивних припущеннях, оскільки це порушує принцип законності та є свавільним.

Окрім того, формулювання поліцейським питання накшталт «На Миколаївську ви згодні проїхати?» також не є допустимим. Як вказано вище, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні.

За таких обставин, працівник поліції повинен запропонувати особі пройти огляд у КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», однак поліцейський обмежився пропозицією «проїхати на Миколаївську». Таке формулювання поставленого запитання не може бути розцінено, як пропозиція особі пройти огляд у закладі охорони здоровя, та створює умови для неоднозначного розуміння суті самого запитання, що є порушенням принципу правової визначеності у широкому його розумінні. Посадова особа, окрім обґрунтованого предявлення обвинувачення та розяснення підстав для притягнення до відповідальності, зобовязана чітко виконати інші вимоги передбачені нормативно правовими актами, зокрема вказаною інструкцією та нормами КУпАП, які передбачають необхідність запропонувати особі пройти відповідний огляд у закладі охорони здоровя, а не на вул. Миколаївській, тобто чітко сформулювати пропозицію водію висловивши конкретну вимогу. В іншому випадку визначена водію пропозиція чи вимога, яка дає можливість трактувати її неоднозначно та яка для нього може бути не зрозумілою, не ґрунтується на законі. Принцип правової визначеності є невідємною, органічною складовою принципу верховенства права, про що у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини.

Відповідно до ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У вказаних поясненнях свідків поліцейським записано, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду в закладі охорони здоровя ЧОНД в лікара нарколога, що не відповідає дійсним обставинам, та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, за умов невиконання посадовою особою УПП в Чернівецькій області вимог нормативних актів, що регулюють провадження у справах, щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортних правопорушень, враховуючи, що невиконання вказаних приписів тягне за собою недійсність проведених процесуальних дій і можливість необґрунтованого та безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи, що дії та бездіяльність останньої в результаті порушень з боку інспектора поліції не утворює складу вказаного адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 130, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України, п. 2.5. ПДР України, наказом № 1452/735 від 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоровя "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_5