Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною.

Вказує, що він взагалі не керував транспортним засобом (мотоциклом). Працівниками поліції не складався ні акт його огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ні направлення його на огляд у заклад охорони здоров'я, де були б вказані ознаки сп'яніння та запис про його відмову. Також у його присутності не складався протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення. Копія такого протоколу йому не вручалася.

Просить суд поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та закрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги та про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.07.2017 року серії БР № 252938, пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, водій ОСОБА_1 28 жовтня 2017 року біля 00 год. 05 хв. на вул. Ленінській в с. Великі Телковичі Володимирецького району відмовився від проведення огляду на стан виявлення алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному

__________________________________________________________________________________________________________

Справа № 556/1819/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 33/787/66/2018 Суддя Апеляційного суду Рівненської області Шимків С.С.

закладі.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп'яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

ОСОБА_5 до цих нормативних актів оглядові підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 7 зазначеної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров'я.

ОСОБА_5 про таку відмову працівником поліції не складалися.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 051171 від 28.10.2017 року не зазначено марку спеціального технічного засобу, за допомогою якого водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння та його модифікацію.

Місцевим судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1 стосовно того, що він не перебував за кермом транспортного засобу (мотоциклу).

З метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) у стані сп'яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу.

Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не відсторонявся. Транспортний засіб не затримувався.

Згідно вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_5 до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори", міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті "кримінальне обвинувачення" і "суперечки про громадянські права". У справі "Кадубец проти Словаччини" (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КпАП України, Апеляційний суд Рівненської області -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області ОСОБА_6