Справа №592/505/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Фоменко І. М.
Номер провадження 33/788/107/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 472 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника Сумської митниці Бикова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Молдови, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює провідником Молдовської залізниці,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією предметів порушення митних правил та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно оскаржуваної постанови судді районного суду, 04.11.2017 року о 18 год. 35 хв. при проходженні митного контролю, по станції «Хутір-Михайлівський» Південно-Західної залізниці, вагону № 9 потягу №341 сполученням «Москва-Кишинів», провіднику даного вагону - гр. Молдови ОСОБА_3 було запропоновано задекларувати товар, валюту та цінності, які він переміщує через митний кордон України. У митній декларації та при усному опитуванні він зазначив 5 сумок з особистими речами. При фактичному догляді його багажу в сумці серед особистих речей, без ознак приховування, були виявлені медичні офтальмологічні інструменти у кількості - 30 шт., які перевищували норми, визначені ч. 1 ст. 374 МК України та про які ОСОБА_3 не зазначив у митній декларації та не повідомив при усному опитуванні, чим порушив вимоги п. 2.9 Наказу Міністерства фінансів України №614 від 28.05.2012 року та ч. 1 ст. 257 МК України.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2018 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 43173 грн. 60 коп. з конфіскацією вилучених предметів, а саме: офтальмологічного інструменту у кількості 14 найменувань, 30 упаковок, загальною вартістю 43173 грн. 60 коп., що зберігаються на складі Сумської митниці ДФС, на користь держави. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

На вказану постанову, представник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що як на доказ вини ОСОБА_3 суд послався на протокол опитування, однак, на думку апелянта, вказаний протокол не є допустимим доказом у справі, оскільки ОСОБА_3 є громадянином Республіки Молдова і під час опитування заявив, що українською мовою не володіє, проте, незважаючи на це, його пояснення викладені на українській мові, а перекладачем в протоколі опитування вказано інспектора Сумської митниці ДФС Соколова С.В., який і складав протокол та проводив опитування, що викликає розумні сумніви в неупередженості інспектора.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не було взято до уваги, що відповідно до митної декларації ОСОБА_3 він задекларував 5 місць з особистими речами, які відповідно до Митного Кодексу України звільнені від оподаткування при ввезенні в Україну та підлягають усному декларуванню, при цьому, відповідно до наданого рахунку-фактури № УТ-695 від 02 серпня 2017 року вартість медичних інструментів, які перевозив ОСОБА_3 складає 32540,00 рублів РФ, або 478 євро, яку необхідно було враховувати при визначенні вартості товару, а не керуватися суб'єктивною попередньою оцінкою інспектора Сумської митниці про вартість товару.

Крім того, захисник зазначає про не наведення в постанові доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_3 ознак правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та про умисел на вчинення таких дій.

Вивчивши матеріали даної справи, вислухавши пояснення представника ОСОБА_4, який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, представника Сумської митниці Бикова Д.О., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об'єктами оподаткування митними платежами.

Згідно ст.472 МК України, адміністративна відповідальність настає за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України є недекларування товару, що переміщується через митний кордон України, який підлягає обов'язковому декларуванню і наявність в діях правопорушника вини у формі прямого умислу.

На думку суду апеляційної інстанції, суддя районного суду при розгляді вказаної справи про порушення митних правил в повному обсязі дотримався вимог вищезазначеного закону і, з'ясувавши всі обставини справи, обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

При цьому доводи апелянта про те, що в постанові не наведені докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_3 ознак правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, не заслуговують на увагу, з врахуванням наступного.

Той факт, що ОСОБА_3 04 листопада 2017 року не задекларував за встановленою формою відомості про товари, які він переміщував через митний кордон України і які підлягають обов'язковому декларуванню, підтверджується зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, а саме:

- протоколом про порушення митних правил № 0818/80500/17 від 04 листопада 2017 року (а.с.2-3), з якого вбачається, що 04 листопада 2017 року о 18 год. 35 хв. при проходженні митного контролю по станції «Хутір-Михайлівський» Південно-Західної залізниці, вагону № 9 потягу №341 сполученням «Москва-Кишинів», провіднику даного вагону - гр. Молдови ОСОБА_3 було запропоновано задекларувати товар, валюту та цінності, які він переміщує через митний кордон України. У митній декларації та при усному опитуванні він зазначив 5 сумок з особистими речами. При фактичному огляді його багажу в сумці серед особистих речей, без ознак приховування, були виявлені медичні офтальмологічні інструменти у кількості - 30 шт., про які ОСОБА_3 не вказав у митній декларації та не повідомив про їх наявність під час усного опитування, чим порушив вимоги ч.1 ст. 374 МК України, оскільки загальна вартість переміщуваного товару перевищувала суму, еквівалентну 500 Євро і вказаний товар підлягав обов'язковому декларуванню та митному оформленню;

- протоколом опитування ОСОБА_3 в справі про порушення митних правил № 0118/80511/13 від 05 лютого 2013 року (а.с.5), де він пояснив, що переміщував 5 сумок з особистими речами, а також продуктами харчування (печиво та кофети), і що в одній сумці був медичний інструмент для офтальмології. Так як вартість медичного обладнання перевищувала допустиму, то він навмисне не вказав про нього у митній декларації та не заявив при усному опитуванні. При огляді його сумок інспекторами митниці медичний інструмент був виявлений та відносно нього було складено протокол про порушення митних правил. Умислу скрити товар від митного контролю у нього не було;

- митною декларацією від 04 листопада 2017 року,у якій відсутні відомостей про переміщення виявленого товару (а.с.4);

- висновком товарознавчої експертизи № 126 від 15 грудня 2017 року, згідно якого вартість медичного інструменту становить 43173 грн. 60 коп. (а.с.21-26).

Вказані докази, якими суд обґрунтував свій висновок про вчинення ОСОБА_3 даного правопорушення є належними, допустимими, достатніми і достовірними.

При цьому, апеляційний суд не може погодитись з доводами захисника ОСОБА_4 про те, що протокол опитування, врахований суддею при прийнятті рішення, не є допустимим доказом, з врахуванням того, що хоча вказаний протокол складений на українській мові, однак з його змісту вбачається, що ОСОБА_3 були роз'яснені його права, при цьому він зазначив про бажання давати свідчення на російській мові, якою і проводилося опитування і у графі «зауваження та доповнення» останній власноручно зазначив про відсутність доповнень та зауважень до вказаного протоколу, який йому було прочитано на російській мові.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі щодо сумнівів в неупередженості інспектора, який проводив опитування і складав відповідний протокол, є лише припущенням, і не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки на підтвердження обставин які б свідчили про порушення вимог ст. 503 МК України при опитуванні ОСОБА_3 матеріали даної справи доказів не містять і захисником апеляційному суду не надано.

Крім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 задекларував 5 місць з особистими речами, які звільнені від оподаткування при ввезенні в Україну та підлягають усному декларуванню, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на нормах Митного кодексу України, оскільки ті медичні інструменти і в тій кількості, які переміщував ОСОБА_3, не входять до переліку товарів, зазначеному у ст. 370 МК України, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян, а також не можуть вважатися такими, в розумінні п.36 ч.1 ст. 4 МК України.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд не взяв до уваги наявний в матеріалах справи рахунок - фактуру № УТ-695 від 02 серпня 2017 року, згідно якого фактурна вартість медичних інструментів складає 32540 рублів РФ, або 478 Євро, що повинно було враховано при визначенні вартості переміщуваних ОСОБА_3 товарів, то на думку апеляційного суду вказаний рахунок-фактура не може слугувати підтверджуючим документом того, що саме зазначений в ньому товар переміщувався останнім 04 листопада 2017 року, і матеріали даної справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 на підтвердження митної вартості переміщуваного товару надавалися необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, однак, вони не були враховані працівниками митниці.

Разом з тим, з наявної в матеріалах товарознавчої експертизи, необхідність у проведенні якої виникла у зв'язку з потребою в спеціальних знаннях у галузі товарознавства, яка була врахована суддею при прийнятті оскаржуваного рішення, вбачається, що загальна вартість переміщуваних ОСОБА_3 товарів станом на 04 листопада 2017 року складає 43173 грн. 60 коп., що перевищує суму еквівалентну 500 Євро (за даними НБУ офіційний курс Євро до гривні станом на 4 листопада 2017 року складав 31.36159000).

Вказана експертиза проведена відповідно до вимог ст. 516, 516 МК України, підстав недовіряти її висновкам у апеляційного суду немає і на їх спростування обґрунтованих доказів захисником не надано.

Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 ознак правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

При цьому, доводи апелянта про те, що в постанові не наведені докази, які б свідчили про прямий умисел ОСОБА_3 на вчинення таких дій, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з врахуванням того, що про наявність умислу прямо вказують показання останнього про те, що він навмисно не вказав про переміщуваний товар працівникам митниці, оскільки знав, що його вартість перевищувала допустиму, які зафіксовані в протоколі опитування, що також вірно було враховано суддею районного суду і знайшло своє відображення у оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення, доводи поданої захисником ОСОБА_4 апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.530 МК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу його представника ОСОБА_4- без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.