П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 20 березня 2018 року в 00 год. 30 хв. по вул. Великій кільцевій дорозі в м. Києві керувала автомобілем «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувану постанову отримав 02 травня 2018 року, а тому вважає, що пропустив строк з поважних причин і просить його поновити.

За доводами апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що розгляду справи в суді першої інстанції щодо ОСОБА_3 по суті не було, суд не надав їй можливості дати пояснення безпосередньо судді.

Захисник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки в ньому зазначено, що 20 березня 2018 року в 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 керувала автомобілем «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння, проте це не відповідає дійсності. Апелянт зазначає, що 20 березня 2018 року в 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 внаслідок поганих погодних умов потрапила в дорожньо - транспортну пригоду (далі - ДТП), оскільки її автомобіль виїхав на узбіччя.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що відповідно до відеозапису, поліцейський опитував ОСОБА_3 в 23 год. 14 хв., проте відповідно до рапорту, інспектор поліції отримав виклик від чергового в 23 год. 50 хв.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що поліцейські порушили право ОСОБА_3 на захист, оскільки після її затримання, вони не роз'яснили їй, що в неї є право на адвоката та не запросили безоплатного адвоката. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що свідків під час відмови ОСОБА_3 пройти огляд в медичному закладі не було, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв'язку з відсутністю в діях останньої складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_2, які підтримали клопотання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що захисник ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 02 травня 2018 року захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 отримав копію судового рішення, ухваленого 20 квітня 2018 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що захисник ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає. Судове рішення є вмотивованим, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Доводи захисника ОСОБА_2 про порушення судом ст. 268 КУпАП, яке полягає в тому, що розгляд провадження суддею фактично не відбувався, є необґрунтованими, оскільки відповідно до тексту постанови, ОСОБА_3 свою вину не визнала та заперечувала її. Тим самим підтверджується присутність ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді.

Також необґрунтованими є доводи апелянта про порушення права ОСОБА_3 на захист під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Хоча предметом апеляційного розгляду не є з'ясування обставин законності затримання особи, апеляційний суд зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне затримання (а.с. 6), ОСОБА_3 роз'яснені положення ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та право на отримання безоплатної правової допомоги, але вона відмовилась від підпису в ньому.

Оскаржуючи прийняте судом рішення, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не могла керувати транспортним засобом в 00 год. 30 хв. 20 березня 2018 року, оскільки в 22 год. 00 хв. 20 березня 2018 року за її участі відбулася ДТП, після якої вона автомобілем не керувала, відтак протокол не може бути доказом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими доводами не погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд зазначає, що жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Виконуючи ці вимоги закону, апеляційний суд дослідив всі докази, наявні в матеріалах провадження та надані стороною захисту під час апеляційного розгляду і фактично встановив, що ОСОБА_3 керувала транспортним засобом «Ніссан» з ознаками алкогольного сп'яніння 21 березня 2018 року в 00 год. 30 хв. та відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння, тобто тоді, коли вона поліцейському повідомила про таку відмову. Це підтверджується як письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідно до яких в їх присутності 21 березня 2018 року в 01 год. 18 хв. ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», так і від медичного огляду у лікаря - нарколога (а.с. 4), так і записом лікаря - нарколога, відповідно до якого, 21 березня 2018 року в 01 год. 00 хв. ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 3).

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або норм процесуального права.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що допущена під час складання протоколу № 410363 неточність у визначені дати вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і така невідповідність зазначена в постанові суду, не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення та закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол як доказ оцінюється судом в сукупності з іншими доказами.

Встановлення апеляційним судом іншої дати вчинення адміністративного правопорушення не виходить за межі викладених в протоколі обставин, відтак це не є погіршенням становище особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Допущена судом помилка стосовно дати вчинення адміністративного правопорушення є очевидною, оскільки хронологія подій, викладених в документах, наявних в матеріалах справи свідчить про наступне: 21 березня 2018 року в 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 була затримана у зв'язку з вчиненням правопорушенням для складання протоколу, що узгоджується з часом, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення. Далі, в 00 год. 50 хв. вона була направлена на огляд на стан сп'яніння в медичну установу «Соціотерапія», оскільки вона відмовилась від проходження огляду на місці, про що свідчить відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Після чого 21 березня 2018 року лікар - нарколог власноручно написав на направленні, що ОСОБА_3 о 01 год. 00 хв. відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння, що теж зафіксовано на відеозапису з камери поліцейського. 21 березня 2018 року в 01 год. 18 хв. двоє осіб засвідчили відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, після чого 21 березня 2018 року в 01 год. 45 хв. вона була звільнена після затримання.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо ОСОБА_3, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначила в апеляційному суді сама ОСОБА_3, вона відмовилася від проходження огляду, тому доводи захисника про порушення порядку огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керувала автомобілем «Нісаан», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», так і від медичного огляду у лікаря - нарколога.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_3 не хотіла їхати до медичної установи, щоб пройти огляд на стан визначення сп'яніння, а наполягала на проходженні огляду на місці.

Апеляційний судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_3 інспектор пропонував пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», проте вона категорично відмовилася та просила направити її до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. Більше того, поліцейський роз'яснив ОСОБА_3 наслідки відмови від проходження огляду та те, що така відмова є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перебуваючи в медичному закладі «Соціотерапія», ОСОБА_3 заявила про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що також зафіксовано на відеозаписі з камер поліцейського.

З огляду на викладене,апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови немає.

В той же час, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що в мотивувальній частині постанови суду невірно вказана дата вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, заслуговують на увагу.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що вказана неточність, як така, що не впливає на суть прийнятого судом першої інстанції рішення, підлягає виправленню, а постанова суду в цій частині - зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, змінити, вважати вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення 21 березня 2018 року.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун