Справа № 418/272/18
Провадження № 33/810/8/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк Луганської області

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю прокурора Морозова Д.О. , розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 на

постанову Міловського районного суду Луганської області від 17 квітня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ст. 183-1 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Міловського районного суду Луганської області від 17 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП., і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин та стягнено з нього судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

В постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 8 від 10 квітня 2018 року ОСОБА_3 допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.04.2018 року становить 55736,74 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документу до виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, а саме: несплата аліментів.

26 вересня 2018 року заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на дану постанову, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки її винесено з істотними порушеннями вимог Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказує, що згідно з виконавчим листом Міловського районного суду Луганської області від 18.02.2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_5, в розмірі 1/4 частини з усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02.02.2010 до досягнення дитиною повноліття.

22.02.2010 року старшим державним виконавцем ВДВС Міловського РУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_3 систематично не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

10.04.2018 року Міловським РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 183-1 КУпАП за фактом несплати аліментів на утримання дитини.

Відповідно до вищевказаного протоколу, діяння, за яке ОСОБА_3 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП мало місце в період з лютого 2010 року по квітень 2018 року.

Також, зазначає, що оскільки ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. Тому, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Міловського районного суду Луганської області від 17 квітня 2018 року, у звязку з тим, що участь прокурора у розгляді судом вказаної категорії справ КУпАП не передбачена, а про існування оскаржуваної постанови прокурору стало відомо лише 26.09.2018 року, під час надходження інформації з Міловського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Луганській області.

Просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Міловського районного суду Луганської області від 17.04.2018 року, яку скасувати , як незаконну, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, однак до залу апеляційного суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, за таких обставин, відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду.

Заслухавши прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, просить їх задовольнити , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи прокурора, доходжу наступного висновку:

Адміністративне правопорушення за ст.183-1 КУпАП, за яке притягнуто ОСОБА_6, мало місце в період з лютого 2010 року по квітень 2018 року.

Ст.183-1 КУпАП чинна з 06.02.2018 р.

Відповідно до вимог ч.ч.1.2 ст.8 КУпАП , особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративне правопорушення, зворотної сили не мають.

В звязку із чим, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП, не може братись до уваги при обрахунку сукупного розміру заборгованості по аліментним платежам , як умова притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, оскільки в даному випадку порушуються вимоги ст.58 Конституції України, ч.1,2 ст. 8 КУпАП та вимоги Європейського Суду з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 19 Закону України « Про міжнародні договори України» ст.17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства України та обовязкові до застосування судами, як джерело права.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

Строк оскарження постанови Міловського районного суду Луганської області від 17.04.2018 року стосовно ОСОБА_3 відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, обчислюється протягом десяти днів з дня її винесення , з 17 квітня 2018 року по 27 квітня 2018 року , тобто , на момент подачі апеляційної скарги прокурором він закінчився.

ОСОБА_3 апеляційному суду пояснив, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, постанову він не оскаржував, має заборгованість по сплаті аліментів , як на момент розгляду справи в суді ,так і на теперішній час, яку не погасив в повному обсязі, ніде не працює.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 оскаржує постанову суду за межами строку її апеляційного оскарження, однак заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 26 вересня 2018 року після надходження інформації з Міловського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» .

Апеляційний суд вважає, що доводи прокурора щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду не є переконливими з огляду на наступне: справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 розглянута у відкритому судовому засіданні без участі останнього, в апеляційному порядку її не оскаржував, протягом доби з дня її винесення суддя першої інстанції вніс постанову до Єдиного державного реєстру судових рішень, відсутні докази на підтвердження того, що у прокурора були будь-які перешкоди для моніторингу судових рішень, як в Єдиному реєстрі судових рішень, так і безпосередньо в самому Міловському районному суді Луганської області, однак, з тим, щоб поновити порушені судом першої інстанції права та законні інтереси ОСОБА_3 належить поновити прокурору строк звернення із апеляційною скаргою на постанову суду.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу , особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до вимог ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт відноситься до примусових заходів, повязаних з обмеженням особистої свободи ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, вважаю, що апеляційна скарга є обгрунтованою, з конкретних підстав, детально наведених в апеляційній скарзі, а відтак, підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню , із закриттям апеляційного провадження, оскільки в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити заступнику керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Міловського районного суду Луганської області від 17 квітня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.183-1 КУпАП.

Апеляційну скаргу заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 на постанову Міловського районного суду Луганської області від 17 квітня 2018 року задовольнити .

Постанову Міловського районного суду Луганської області від 17 квітня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.183-1 КУпАП скасувати, адміністративне провадження закрити, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду: Ю.М. Савич