Справа № 206/303/18
Провадження № 3/206/223/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С. в залі суду в м. Дніпро, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2018 о 00 год. 50 хвилин в м. Дніпро, Самарський район по пров. Джамбульский, буд. 19, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

14.02.2018 від адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

26.02.2018 від адвоката ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю в інший справі в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська. 14.02.2018, 26.02.2018, 15.03.2018 та 19.03.2018 року ОСОБА_1 у судові засідання не зявився та ніяких пояснень з приводу подій суду не надав.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не може приймати участь у справі через постійні відрядження, він повністю підтримав клопотання адвоката ОСОБА_2 та просив закрити провадження у даній справі.

На підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1, оскільки він неодноразово був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Крім того, оголошення про розгляд справ містяться на офіційному веб-сайті судової влади, що дає особі можливість дізнатися про стан судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що відбувається розгляд адміністративної справи в суді, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов'язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння (п. 2.5). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушив.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не дивлячись на не визнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

Протоколом про адміністративне правопорушення БР № 216843 від 11.01.2018, з якого вбачається, що 11.01.2018 в м. Дніпро по пров. Джамбульский, буд. 19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що вони були запрошені в якості свідків за адресою: м. Дніпро, пров. Джамбульский, 19, де раніше ним невідомий громадянин ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного спяніння на вимогу поліцейських відмовився пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння. Також ОСОБА_1 відмовився від підписів в протоколі, отримання копії та надання пояснень.

Відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в Дніпр. обл., з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_2з явними ознаками алкогольного спяніння та у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в Дніпр. обл. та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

З приводу вказаних в клопотанні зауважень захисника ОСОБА_2, що у протоколі про адміністративне правопорушення БР № 216843 вказані дата та час вчинення адміністративного правопорушення не співпадають з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, та що у цей час ОСОБА_1 стояв біля свого будинку, то це зауваження спростовується самим відеозаписом, який був наданий Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області на якому чітко видно, як ОСОБА_1 вчиняє адміністративне правопорушення, а саме відмовляється від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку на протязі тривалого часу, який входить в проміжок часу вказаний в протоколі 00:50 год. 11.01.2018. Суд не бере до уваги неточність виставленого часу на відеореєстраторах, тому що це технічна неточність, яка суттєво не впливає та ніяким чином не викривляє обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів захисника, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом саме ОСОБА_1, вони також спростовуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, який був наданий Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області. На самому відеозаписі чітко видно, як працівники патрульної поліції їдуть за автомобілем ВАЗ, та після того, як поліцейські наздогнали цей автомобіль, з водійського сидіння вийшов чоловік, який в подальшому був ідентифікований за допомогою паспорта, як ОСОБА_1. Відеозапис є безперервним, із супроводженням звуку, тому при дослідженні цього відеозапису у суду не виникло жодних сумнівів, що автомобілем НОМЕР_1 керував саме громадянин ОСОБА_1 перед зупинкою.

Посилання захисника в клопотанні про закриття провадження, на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення БР 216843 підпису уповноваженої особи, що складає протокол біля позначки про відмову від підпису, суттєвими не є, оскільки то вказане зауваження спростовується тим, що у протоколі є спеціально відведена графа «Підпис поліцейського, який склав протокол», в якій стоїть підпис інспектора 8 роти 3 батальйону УПП в Дніпр. обл. лейтенанта поліції ОСОБА_7 Також, суд наголошує на тому, що факт відмови від підпису у протоколі зафіксували та виклали у своїх поясненнях свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Доводи адвоката ОСОБА_2 щодо заангажованості свідків та сумніви щодо їх пояснень та достовірності викладених показів та зауваження що ніби-то вони не чули, як ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, повністю спростовується відеозаписом, на якому працівники патрульної поліції в присутності двох свідків неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння на спеціальному приладі Драгер та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 намагався ухилитися від відповіді та наполягав, що він не керував транспортним засобом.

Всі вказані доводи сторони захисту ні чим обєктивно не підтверджуються та навпаки спростовуються дослідженими судом доказами в своїй сукупності. У звязку з чим суд приходить до висновку, що дана позиція сторони захисту спрямована лише на уникнення відповідальності самим ОСОБА_1

Інші доводи, вказані в клопотанні, суд оцінює, як звичайні описки, де присутній людський фактор, такий, як неуважність. Дані недоліки суттєвими не є, та не мають істотного значення для вірного вирішення даної справи.

Крім того, ОСОБА_1 мав право у разі не згоди з діями поліцейських, оскаржити їх дії керівництву або звернутись до суду. Однак, жодних вказаних дій останній не вчинив.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) Постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,4 0 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.С. Маштак