Справа № 359/7320/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/385/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 08.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участі:

захисника ОСОБА_2

представника митниці - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_4 (Ali Alqattan) ІНФОРМАЦІЯ_1,місце народження: ОСОБА_5, місце проживання (реєстрації): ОСОБА_5, м. Аль Румафія, вул. Муаф бін Джабал буд.154 працює: майор берегової поліції ОСОБА_5, паспорт громадянина ОСОБА_5 № 003871658, виданий 04.05.2014,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень

З конфіскацією в дохід держави України вилученого згідно протоколу №0451/12500/17 валюту, а саме 5000 доларів США,-

В С Т А Н О В И В:

01.09.2017 о 13 год. 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4 (Ali Alqattan), який прилетів літаком авіакомпанії «Qatar» з Катару (Дохи), рейсом № 295, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», що позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажиру ОСОБА_5 ОСОБА_4 (Ali Alqattan) було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 10 000 доларів США. Після цього у громадянина ОСОБА_4 (Ali Alqattan) було здійснено перерахунок готівки та виявлено готівку у кількості 16825 доларів США. Зазначена готівка знаходилася в двох відділеннях зеленого поясного гаманця, одягненому на пасажирі: в одному відділенні 11825 доларів США, в другому відділенні 5000 доларів США. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування.

З виявленої суми йому було пропущено 11 825 доларів США (що становить еквівалент 10000 євро, відповідно до курсу НБУ на 01.09.2017). За протоколом про порушення митних правил затримано 5000 доларів США.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та постановити нову, якою вилучені грошові кошти у розмірі 5000 доларів США за курсом на 01.09.2017 за 100 доларів США 2569-3957 грн. вартістю 128469 -79 грн. повернути громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4.

Зазначає, що ОСОБА_4 не мав умислу порушувати діючі правила проходження митного контролю. Більш того, грошові кошти, які в нього вилучили для оплати штрафу, потрібні були йому для оплати рахунків, проживання в готелі та інші супутні витрати. Він прилетів до України не з метою порушення діючого законодавства в Україні, не з метою порушення громадського порядку, завдання шкоди охоронюваним інтересам держави України чи громадянам України. ОСОБА_4 - законослухняний громадянин, майор морської піхоти. Ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказує, що грошові кошти, які перевозив ОСОБА_4 були отриманні законно, це його заробітна плата, а ввезення даної суми в Україну допускається за умови її декларування митному органу та наявності документа на підтвердження її походження.

Вважає, що застосування конфіскації, в якості додаткового адміністративного стягнення, є порушенням положень ст. 1 Протоколу №1 Конвенції, тобто є не спів розмірним, оскільки покладає на ОСОБА_4 «індивідуальний надмірний тягар».

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про дату і час судового засідання не була повідомлена, постанова суду не надходила на адресу захисника, про оскаржувану постанову дізналась 23 березня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, думку представника митниці, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Наведені захисником підстави для поновлення строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження. Із матеріалів провадження вбачається, що остання дізналась про винесене рішення 23 березня 2018 року. Дана обставина дає підстави для визнання причин пропуску строку на подачу апеляційної скарги поважними у звязку із чим вказаний строк підлягає поновленню.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Висновок суду про доведеність винності громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Кваліфікація дій громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 за ст. 471 Митного кодексу України є правильною.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність накладеного стягнення у виді конфіскації валюти, то вони є обґрунтованими.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «ОСОБА_2 проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Апеляційний суд прийшов до висновку, що застосування стосовно громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 стягнення у виді конфіскації затриманої валюти, буде порушенням зазначеного вище принципу пропорційності наслідком якого стане накладення на громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 індивідуального надмірного тягаря.

Так, приймаючи рішення про конфіскацію іноземної валюти у громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4, суд першої інстанції не врахував те, що грошові кошти, які громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4 переміщував через митний кордон України, були його заробітною платою отриманою законним шляхом відповідно до умов трудового договору.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на положення п.10 ч.2 Конвенції про захист заробітної плати, відповідно до якої, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що стягнення у виді конфіскації вилученої у громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 валюти в розмірі 5000 доларів США, покладає на правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосований у даному випадку.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника - задовольнити частково, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року щодо громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 (Ali Alqattan) змінити.

Вилучену у громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 за протоколом про порушення митних правил №0451/12500/17 від 01 вересня 2017 року іноземну валюту у розмірі 5000 доларів США повернути громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4.

В іншій частині постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року щодо громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко