Справа №489/5940/17 23.03.2018
Провадження №33/784/125/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Ямкової О.О.

за участю: секретаря Тищенка Л.С.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 30 листопада 2017 р. о 00 годині 50 хвилин в місті Миколаєві по вул. Херсонське шосе, №1 водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом Lexus LS 460, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також без повного зясування усіх обставин справи.

Зазначає про те, що представниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан спяніння, так як газоаналізатор «Алкотестер Драгер» у поліцейських був відсутній, йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння як за допомогою газоаналізатора, так і у медичному закладі, а він від його проходження не відмовлявся.

Крім того, пояснення свідків написані інспектором поліції, з тотожним викладенням тексту, що викликає сумнів у їх достовірності.

Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.

Тому при вирішенні справи суд першої інстанції як на доказ вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, які були присутні при його складанні, згідно яких ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, чим за складеним протоколом порушив п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП щодо місця, часу вчинення, суті адміністративного правопорушення, та повністю узгоджуються з даними відеозапису, здійсненого за допомогою відеореєстратора при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши цей відеозапис, суддя встановив, що на момент зупинки автомобіля Lexus LS 460, державний номер НОМЕР_1, по вул. Херсонське шосе,1 ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, факт алкогольного спяніння підтвердив, а тому вважав недоцільним проходження огляду з використанням алкотестеру «Драгер» або медичного огляду, порядок проходження яких йому декілька разів розяснив поліцейський.

Трактовка захисником ОСОБА_1 висловлювань та дій ОСОБА_2, що зафіксовані на відео, на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності, носить оціночний та субєктивний характер, та спростовується самою поведінкою ОСОБА_2, який вголос підтвердив зловживання алкоголю, але не бажав такий факт підтвердити у встановленому законом порядку шляхом огляду на стан спяніння.

Отже, доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не розяснювався порядок проходження огляду на алкогольне спяніння, а він від його проходження не відмовлявся, і такі обставини не були зафіксовані при свідках, пояснення яких додані до протоколу, не знайшли свого підтвердження.

Не відповідають дійсності і твердження апелянта щодо невиконання поліцейськими вимог щодо розяснення порядку огляду за відсутності технічного засобу для огляду та свідків.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення в ньому чітко зазначено, що водій відмовився від пропозиції «пройти огляд для визначення стану спяніння», а за відеозаписом йому неодноразово розяснювалося представниками поліції порядок проходження такого огляду та наслідки цієї відмови у присутності двох свідків.

Як вбачається з протоколу, в якому зазначено особи свідків, він підписаний ОСОБА_2. Особистих пояснень щодо ненадання йому технічного засобу для огляду або зауважень щодо осіб свідків ОСОБА_2 в протоколі не зроблено.

Тому при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта ОСОБА_1 щодо необхідності залучення до складання протоколу інших свідків, на яких можливо вказав ОСОБА_2, то вони суперечать як самим обставинам складення протоколу, які перевірені судом першої та апеляційної інстанцій, так і змісту пункту 2.6. Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), за яким не можуть бути залучені як свідки працівники міліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів які свідчать про те, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного спяніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівника поліції, який запропонував пройти огляд такий відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Ямкова