Справа № 482/556/18
Номер провадження 3/482/261/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2018 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Демінська О.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності-Костенко П.Т., захисника- Ярмуша В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Новоодеського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1,-

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 383800 від 08.04.2018 року ОСОБА_1 08.04.2018 року о 19.50 год. в м. Нова Одеса по вул. Центральна на мосту а/д Н-24 «Благовіщенське Миколаїв», керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння. Згідно висновку №30 від 08.04.2018р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, що знижують увагу та швидкість реакції Новоодеської ЦРЛ ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 19.06.2018 року ОСОБА_1 вину у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснивши, що алкогольні напої не вживав. Крім того, пояснив, що лікар Новоодеської ЦРЛ - ОСОБА_2, яка проводила огляд на стан алкогольного та наркотичного спяніння, не має сертифікату, а тому її висновок не є належним доказом його вини.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд осіб, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння проводиться поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів або, у разі незгоди водія на проведення такого огляду, у закладі охорони здоров'я.

Згідно з п.п. 6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров»я).

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння встановлювався висновком лікаря Новоодеської ЦРЛ - ОСОБА_2

Проте, відповідно інформації Новоодеської ЦРЛ від 18.06.2018 р., у лікаря ОСОБА_2, що проводила медичний огляд ОСОБА_1, відсутні документи, які підтверджують факт проходження нею тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, спеціального посвідчення вона не має.

Отже, з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що висновок №30 від 08.04.2018 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданий лікарем ОСОБА_2, який був підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можна вважати належним та допустимим доказом.

Дослідивши докази, суд вважає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували обґрунтованість його складання у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказані у протоколі обставини свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли.

Згідно з роз'ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 подій і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_3