АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4715/17 Номер провадження 33/786/90/18Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого: «ПП Білоград», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2017 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті ) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 25.06.2017 року о 09 год. 18 хв. в м. Кременчуці по вул. Богдана Хмельницького, 210/2, керував ТЗ VOLKSWAGEN LT 35 д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 0302» в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що справу місцевим судом було розглянуто у його відсутність, чим порушено право на захист та позбавлено його можливості надати докази, які мають значення для справи. Зокрема вказує, що на момент постановлення рішення він визнаний інвалідом 3-ї групи по зору, в судові засідання не з'являвся у зв'язку із хворобою та перебував на обстеженні і реабілітації у медичному закладі.

Окрім цього вказує, що автомобіль ним використовується у робочих цілях, а позбавлення права керування ставить його у скрутне становище. Враховуючи стан здоров'я він не має можливості для іншого способу заробітку.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, так як дізнався про неї 23.10.2017 року.

Враховуючи те, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_2, копію постанови суді останній отримав 23.10.2017 року, про що свідчить його заява ( а.с.18), вважаю за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 19.09.2017 року.

Під час апеляційного перегляду вказаної вище постанови місцевого суду, апелянт ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судові засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомив. При цьому, апелянт був належним чином сповіщений про судове засідання призначене на 5.03.2017 року, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу Апеляційного суду із підписом ОСОБА_2 про отримання судової повістки.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитися продовженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи, тривалість часу на протязі якого справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 перебуває в провадженні Апеляційного суду, те що апелянту були створені всі умови для реалізації особистого захисту своїх інтересів під час апеляційного розгляду, але останній як вбачається на даний час, не бажає скористатися наданим йому правом на особистий захист та особисту присутність у суді апеляційної інстанції, відсутність із його сторони будь - якої цікавості щодо ходу розгляду справи, вважаю, що судом апеляційної інстанції вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції особисто.

За цих обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не бажає повною мірою реалізувати своє право на захист, вважаю за можливе розглянути справу у його відсутність.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 не вбачаю підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), вбачається, що огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння , зі згоди водія, проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного засобу алкотестеру «Драгер», в присутності двох свідків. Згідно власноручного пояснення ОСОБА_2, він погодився зі змістом протоколу про адміністартивне правопорушення (а.с.1).

Відповідно до роздруківки з вказаного технічного приладу вбачається, що інспектором роти №2 УПП у м. Кременчуці ДПП Вовком Ю.М., був освідуваний на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, результат тесту - 1,99 проміле алкоголю у видихуваному повітрі(а.с.2).

Відповідно до акту огляду особи на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння з показником алкоголю - 1, 99 проміле. Даний огляд проводився у присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3).

Вище наведені докази перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, не спростовані апелянтом в апеляційній скарзі.

Вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та узгоджується з матеріалами справи, зокрема відеозаписом події із нагрудної камери поліцейського.

Як вбачається з матеріалів провадження, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку щодо події правопорушення та наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі висновки судді ґрунтуються на вище наведених доказах, що були досліджені як судом першої інстанції , так і під час апеляційного перегляду.

Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що хоча в суді першої інстанції справа розглянута у відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності - фактичні обставини справи встановлені правильно, висновки суду ґрунтуються на наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказах, кваліфікація дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає встановленим обставинам справи, а накладене адміністративне стягнення - вимогам ст.33 КУпАП.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно з'ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення - посилання апелянта на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які могли вплинути на законність та об'єктивність судового рішення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції - відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2017 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : А.А.ГОНТАР