Провадження № 33/824/8/2018 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст. 163-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ГабрієляВ.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. КозачаЛопань, Дергачівського району, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого директором ДП «Українська залізнична швидкісна компанія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він працюючи директором ДП «Українська залізнична швидкісна компанія», що розташоване у м. Києві по вул. Привокзальна, 3, тобто посадовою особою, яка несе відповідальність за фінансово-господарську діяльність ДП «Українська залізнична швидкісна компанія», допустив порушення вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1, п.134.1 ст.134 ПК України, №2755-ІV від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, в результаті чого було завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток (збитку) у розмірі 25945094 грн.; а також п.185.1 ст.185, ст.186, п.187.8 ст.187, п.190.2 ст.190, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, №2755-ІV від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, в результаті чого було встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ на суму 3753681 грн., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішення ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що з актом перевірки ГУ ДФС у м. Києві від 23.05.2016 ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» не погодилося та подало скаргу на податкові рішення від № від 08.06.2016 року до ДФС України, якою 29.06.2016 року скаргу ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» прийнято до розгляду, а рішенням від 12.07.2016 року № 14958/6/93-93-11-01-01-25 прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги до 27.08.2016 року. Тобто, його винуватості встановлено не було.

Як зазначає апелянт, сам по собі акт перевірки не може розцінюватися як достатній доказ порушення особою вимог чинного законодавства України, адже він є суб'єктивно викладеними судженнями податкового органу за результатами перевірки. При цьому, йому акт перевірки № 218/26-15-14-02-01-14/38137835 ГУ ДФС у м. Києві не надавався, чим порушено порядок проведення перевірки.

Крім того, та обставина, що підприємством було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, не тягне за собою відповідальності за порушення порядку ведення податкового обліку, подання аудиторських висновків, оскільки неповнота сплати податків тягне за собою їх донарахування відповідно до вимог чинного законодавства України та можливість накладення на підприємство фінансових санкцій, передбачених Законом і не є порушенням податкового обліку, за яке передбачена відповідальність КУпАП.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства: замість суті правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, із зазначенням елементів суб'єктивної та об'єктивної сторони, вказані лише статті ПК України, які на думку особи, що складала протокол, порушив апелянт; не вказане місце та час вчинення правопорушення; місце проживання особи. Також, з протоколу не можливо зрозуміти, чи повідомлено ОСОБА_3 про його складання, чи роз'яснювалися йому права та обов'язки. У матеріалах справи лише є посилання на акт від 31.05.2016 року № 221 про відмову від підписання протоколу, але сам протокол серія АА № 850117 був уже складений 23.05.2016 року.

Також, апелянт зазначає, що не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 26.07.2016 року, коли її копія надійшла на поштову адресу підприємства. На думку апелянта, вказані підстави можна вважати поважними.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апелянт ОСОБА_3 до суду не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4,6 ст.294 КУпАП, щодо строків апеляційного перегляду та необов'язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_3

Згідно з ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутній під час винесення оскаржуваної постанови. Також у матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_3 строку на подачу апеляційної скарги.

Викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення АА №850117 від 23.05.2016 року та актом про результати перевірки від 23.05.2016 року № 218/26-15-14-02-01-14/38137835.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вимоги закону суддею, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу були дотримані у повній мірі.

Із огляду на вищезазначене постанова Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 поновити строк на оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль