Справа № 463/1646/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/783/511/18 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М. Ф., з участю ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кухти В.З., прокурора Гуділіна В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Кухти В.З. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2018 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано їй покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (одну тисячу сімсот гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн. (триста п`ятдесят дві гривні сорок копійок).
За постановою суду ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, працюючи на посаді провідного спеціаліста відділу соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , несвоєчасно повідомила про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме: набуття нею у власність квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 165 998 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 176-2 КУпАП.
Не погоджуючись із даною постановою захисник Кухта В.З. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності розділу VIІ (Фінансовий контроль) Закону України «Про запобігання корупції», оскільки вона є посадовою особою установи, яка здійснює основну діяльність у сфері соціального обслуговування населення соціальної та професійної реабілітації інвалідів і дітей інвалідів, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції. Також зазначає. Що суд проігнорував доводи захисника у клопотанні про закриття адміністративного провадження про те, що неможливо було подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування до реєстрації у Реєстрі з огляду на те, що ОСОБА_1 подала первинну декларацію у строк до 30.04.2017р., а зміни до декларації повідомлення про суттєві зміни у майновому стані 03.05.2017р., тобто у законом визначений десятиденний строк.
Заслухавши пояснення думку ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кухти В.З. на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про заперечення такої та залишення постанови судді без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення виходячи із наступного

Згідно положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, і орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 2 ст.172-6 КУпАП настає у випадках неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлений обов`язок суб`єктів декларування письмово повідомляти Національне агентство з питань запобігання корупції у разі зміни у майновому стані зазначених суб`єктів, а саме: отримання ними доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на 1 січня 2017 року для працездатних осіб встановлений прожитковий мінімум в розмірі 1600 грн. Відтак упродовж 2017 року обов`язок письмово повідомляти Національне агентство у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єктів декларування, виникав у випадку отримання ними доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 80 тисяч гривень.

Так, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13 лютого 2017 року зареєстроване право власності ОСОБА_1 на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої згідно з договором дарування №68 від 13 лютого 2017 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори, становить 165 998 гривень.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 була зобов`язана повідомити Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані до 24 лютого 2017 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 подала до Реєстру відповідне електронне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування лише 3 травня 2017 року, тобто несвоєчасно, що свідчить про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності Закону України «Про запобігання корупції», оскільки вона є посадовою особою установи, яка здійснює основну діяльність у сфері соціального обслуговування є безпідставними зважаючи на наступне.

Відповідно до п.8 Положення «Про військові комісаріати», затвердженого постановою КМУ від 3 червня 2013 року №389 завданням військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

На підставі наведеного ОСОБА_1 , є державним службовцем, а основним видом діяльності військового комісаріату є проведення мобілізації громадян, а не соціальне забезпечення, а тому остання є суб`єктом подання декларації.

Також безпідставними є доводи апелянта про те, що обов`язок у суб`єкта декларування виникає лише після реєстрації в Реєстрі та подання основної декларації, оскільки пунктом 6 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року №3 передбачено, що суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Згідно Рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві

юстиції України 15 липня 2016 р. за № 958/29088 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»:

1. Визначити, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд визнає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника Кухти В.З. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя М.Ф. Романюк