Справа №521/3984/18
Номер провадження 3/521/2439/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Черевко С.П., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, що мешкає за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Радянська, 100 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2018 року до Малиновського районного суду м. Одеси від УПП в Одеській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 000203 ОСОБА_1, 25 лютого 2018 року у м. Одесі по вул. Середня, 2 керував автомобілем НОМЕР_1, притягується до відповідальності до ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в частині відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

У вказаному протоколі, також наявні пояснення ОСОБА_1, про незгоду з його змістом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що він не знаходився у стані алкогольного спяніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Навпаки, він більше трьох разів, відповідав згодою на освідування, як за допомогою алкотестера, так і у спеціалізованій медичній установі.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 підтримав пояснення підзахисного та просив закрити справу, у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи захисником ОСОБА_2 було надано:

-Оптичний диск, з відеозаписом, що зроблений його підзахисним на місці події;

-Письмові пояснення особи, що притягається до відповідальності (просив врахувати їх як доказ, передбачений ст. 251 КУпАП) та захисника.

Також, стороною захисту було заявлено клопотання про участь прокурора, про виклик і допит свідків та фіксацію процесу, однак, вказані клопотання були відкликані, в процесі розгляду справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року). Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру.(Справа Лучанінова проти України).

Отже, розглядаючи справу з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за необхідне забезпечити гарантії і принципи кримінального процесу, щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф у розмірі шістсот НМДГ і обовязкове позбавлення права керування до року, хоча Кримінальним кодексом України, за вчинення окремих злочинів передбачено покарання у вигляді менших штрафів, а позбавлення спеціального права є суто додатковим покаранням, що застосовується лише до деяких правопорушників.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Докази мають вирішальне значення для правильного вирішення справи, оскільки саме на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За версією співробітників полії, що складали адміністративні матеріали, правопорушення ОСОБА_1 полягає у відмові від проходження, в установленому законом порядку огляду на стан спяніння.

Правопорушення, яке на думку працівників поліції, що складали подані до суду адміністративні матеріали, передбачає сукупність таких, доведених належними і допустимими доказами, обовязкових умов, для наявності складу правопорушення:

1.Спеціальний субєкт водій, який керує транспортним засобом;

2.Водію повинно бути запропоновано уповноваженою особою проходження освідування, саме у передбаченому законом порядку;

3.Реакція водія повинна бути саме відмовою, або хоча б відвертим ігноруванням зрозумілих йому пропозицій про проходження освідування.

Відповідно до «Словника української мови» (СУМ-11, 1980 р.) та Великого тлумачного словника сучасної української мови (ВТССУМ 2010 р.), «Відмова» - це Відповідь про небажання або неможливість виконати прохання, наказ або, в разі застосування у відношенні до приладів/машин відповідний стан приладу.

Отже, Суд не може погодитись з висновком поліцейських про те, що відповідь «Так» або «Так, але з адвокатом» на запитання «Чи будете Ви проходити освідування?» - є відмовою, оскільки у таких відповідях не розкрито небажання чи неможливість виконувати пропозиції поліцейських.

Суд прийшов до висновку, що протокол БР № 000203 не може вважатись належним і допустимим доказом, у звязку з тим, що містить в собі взаємовиключні відомості, обставини, що вказані в ньому не підтверджені та спростовуються іншими доказами по справі, а сам протокол складено з істотними порушеннями, принципів, з дотриманням яких повинен відбуватись процес притягнення особи до відповідальності.

Так, право на захист, гарантоване не тільки ст. 59 і 63 Конституції України, а є одним з основоположних прав, гарантованих Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Необґрунтоване порушення якого не може не отримати відповідної негативної оцінки суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (справи «Чопенко проти України», Омельченко проти України»), хоча право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективну юридичну допомогу захисника, який, у разі необхідності, призначається офіційно, не є абсолютним, воно є однією з основних ознак справедливого судового розгляду.

Суд не може погодитись, що п'ятнадцятихвилинне очікування адвоката, який за фактом прибув на протязі тринадцяти хвилин, могло суттєво завадити виконанню поліцейськими своїх обовязків. Навпаки, з наданих відеозаписів можна зробити висновок, що свого обовязку, закріпленому у ч. 4 ст. 258 КУпАП щодо у розяснення прав, гарантованих ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, поліцейські не виконали, і протокол складався за фактичної відсутності водія і його захисника, який на час складання протоколу був присутнім.

Отже, з урахуванням наведених процесуальних порушень і суперечливості змісту, суд не може визнати протокол про адміністративне правопорушення належним і допустимим доказом.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, та факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння не підтверджується відеозаписами, наявними в матеріалах справи.

З відеозапису, що був наданий співробітниками поліції, чітко вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці, однак просив дочекатися його захисника (адвоката), оскільки не розумів що відбувається.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що це був перший факт його зупинки, з моменту створення Національної поліції України, а поведінка поліцейських, зафіксована на відеозаписах, які спочатку вказали, що причиною зупинки є те, що він не показав поворот, потім сказали, що причиною зупинки були брудні номери, потім рух у лівій смузі руху при вільній правій, однак потім, ознайомившись з відеозаписом, вказали, що причиною зупинки стало те, що він не показав поворот, після отримання вимоги поліцейських про зупинку, оскільки побачили, що у правому ряду було припарковано автомобілі, а при здійсненні повороту, водій показав сигнал повороту.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", у поліцейських є 2 години на проведення огляду на стан спяніння.

Судом встановлено, що захисник ОСОБА_3 зявився через 13 хв. з моменту прохання ОСОБА_1 дочекатися його, однак, після цього ОСОБА_1 не було запропоновано пройти відповідний огляд, а його самостійні прохання про проходження такого освідування ігнорувались.

Таким чином, відомості, які містяться в протоколі, про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду спростовується відеозаписом із бодікамер співробітників поліції.

Також, згідно вимог розділу ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), згідно п. 6 якого водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться у п.7 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до п.п. 3-6, 16, 18 цей Інструкції огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи.

Однак таких дій співробітники поліції не провели, а саме не направили ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан спяніння, обмежившись лише складанням протоколу серії БР № 000203.

Суд критично ставиться до письмових пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5. Пояснення свідків, що ОСОБА_1 вів себе неадекватнота лаявся з співробітниками поліції спростовуються відеозаписом з бодікамер співробітників поліції, з наданого відеозапису видно, що ОСОБА_1 нормально спілкувався, не лаявся, та не відмовлявся від проходження огляду.

Окрім того, з відеозаписів не вбачається як відбирались ці пояснення. За поясненнями ОСОБА_1, свідки розписались у незаповнених документах (бланк пояснень, протокол) та поїхали, після чого поліцейськими було дописано їх пояснення.

Згідно ч.4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Таким чином, присутність правопорушника обовязкова як при підписанні, так і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Між тим, з відеозаписів та наданих пояснень, судом встановлено, що співробітники поліції знаходилися у своєму автомобілі, де без присутності ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 000203. Перед складанням, співробітниками поліції не було розяснено прав і обовязків особи, що притягається до відповідальності за ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, правові наслідки вчинення чи не вчинення тих чи інших дій, хоча таких обовязок, враховуючи що ОСОБА_1 просив дочекатись адвоката 15 хвилин, який прибув через 13 хвилин, у поліцейських обєктивно був.

Приймаючи відповідне рішення, суддя враховує приписист.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою суди зобов'язано застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 278 КУпАП суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про відсутність події та складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього не відповідає фактичним обставинам справи, а тому не може бути визнаний належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події або складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.130, 247, 251, 256, 266, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, що мешкає за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Радянська, 100 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити у звязку із відсутністю події правопорушення і відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Черевко С.П.