Справа № 487/1133/18
Провадження № 3-в/487/33/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2018 по справі №487/1133/18 за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2018 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

14 вересня 2018 року на адресу Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2018 року за нововиявленими обставинами, в якій він вказує на те, що нововиявленими обставинами для перегляду постанови є той факт, що після того, як відносно нього поліцейські склали протокол, він за власною ініціативою звернувся того ж дня, 26.02.2018 року о 23.50 год., протягом двох годин з моменту зупинки, до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, де пройшов відповідний тест на стан алкогольного спяніння, який показав, що він тверезий, що підтверджується випискою Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №511 від 26.02.2018 року. Тому ОСОБА_1 вважає, що інспектор поліції дійшов хибного висновку про наявність у його діях порушення п.2.5 ПДР України та помилково склав протокол про адміністративне правопорушення. Також у заяві зазначив, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»), а отже, до нього застосовуються норми КПК України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

До судового засідання ОСОБА_1 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Зі змістуст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Тобто, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку.

Водночас, главою 24-1 КУпАП України передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення міжнародних зобовязань при вирішені справи судом. Але навіть у цьому випадку, згідно з положень ст.297-4 КУпАП України, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством, у тому числі КУпАП України, не передбачено, повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий суд не наділений.

Крім того, відповідно до положення Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» № 475/97 від 17.07.1997р. вважаю за доцільне зазначити, що з рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30.10.2014р. вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у вигляді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010р., «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010р.,"Лучанінов проти України" від 09.06.2011р., "Зайцев проти Латвії" заява № 65022/01, пп. 55 та 56, ECHR 2007-ІХ).

Питанням визначення критеріїв, згідно яких правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄКПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97). в якій зазначено, що основним критерієм для цього є покарання у вигляді позбавлення волі.

Оскільки, санкція ч.1 ст. 130 КУпАП не передбачає адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст. 2 Протоколу № 7 ЄКПЛ.

Таким чином, наведені у заяві посилання на ст.459КПК України є безпідставними.

Отже, враховуючи викладене, а також відсутність у КУпАП норми, яка передбачає можливість перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2018 по справі №487/1133/18 за нововиявленими обставинами відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Боброва