Справа № 356/137/18 Головуючий у І інстанції Голік Г. К.
Провадження № 33/780/497/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 06.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

6 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Дриги А.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Березанського міського суду Київської області від 25 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_2 08.03.2018 року о 01 год. 00 хв. в Київській області, в м. Березань по вул. Б. Хмельницького, 33, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій він просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою. Зазначає, що за кермом не перебував, а автомобілем керував ОСОБА_4 Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що автомобілем керував ОСОБА_4 Крім того, зазначає, що працівниками поліції було порушено його право на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону при прийнятті рішення щодо ОСОБА_2 судом дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про визнання винним ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 010186 від 8.03.2018 року, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- протоколом про адміністративне затримання серії АА №145581 від 8.03.2018 року;

- рапортом поліцейського СРПП Березанського ВП капрала поліції ОСОБА_6 від 8.03.2018 року;

- рапортом інспектора СРПП Березанського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 8.03.2018 року;

- відеозаписом, доданим до матеріалів справи;

- поясненнями допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції працівників Березанського ВП ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Судом першої інстанції після заслуховування пояснень учасників судового розгляду, дослідження доказів, в постанові обґрунтовано зазначено, що предметом доказування по даній категорії справ є керування транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння, та (або) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Аналогічна позиція висвітлена в абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", де зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2 Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Інструкції о знаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно чинного законодавства огляд водія (іншої особи) з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів проводиться працівником поліції в присутності двох понятих (не можуть бути залучені як свідки працівники поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви). При цьому працівник поліції має одержати згоду особи на її огляд для встановлення стану спяніння з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів.

Якщо водій не погоджується на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу для встановлення стану алкогольного спяніння або не погоджується з результатами огляду працівником поліції з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя.

П. 6 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на вимогу працівників поліції на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, є необґрунтованими та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він автомобілем в стані алкогольного спяніння не керував, а за кермом знаходився ОСОБА_4, є необґрунтованими, оскільки подані з метою уникнення відповідальності.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_2 в присутності двох свідків у приміщенні Березанського ВП відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки як вірно зазначено судом першої інстанції, вказані особи знайомі між собою та правопорушником, мають дружні стосунки, їх показання суперечать поясненням працівників поліції. Такі суперечності ставлять під сумнів правдивість їх свідчень щодо не перебування ОСОБА_2 за кермом автомобіля.

Сам ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він під час спілкування з працівниками поліції знаходився за кермом автомобіля з працюючим двигуном.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, та врахувавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та враховуючи ступінь небезпеки для суспільства даного виду правопорушення, призначив правопорушнику стягнення в межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вказаної постанови апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Березанського міського суду Київської області від 25 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2- залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига