Справа №359/3989/18
Провадження № 3/359/1630/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2018 року м. Бориспіль
28.11.2017 до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Димитрово» Київської митниці ДФС з метою оформлення у митний режим "ІМ40ДЕ", зі складу тимчасового зберігання (ЄУД № UA125230/2017/298) було заявлено товар "Обладнання друкарське для флексографічного друку: машина для флексографічного друку Mark Andy 830, арт.833907Y-5953- 1шт. б/в. 1989р.в., с/н 7329, полотно для друку завширшки 178мм.". Громадянином України, експертом із ЗЕП ОСОБА_2 ОСОБА_3 "Рабен Україна" було подано в електронному вигляді митну декларацію типу ІМ40ДЕ (далі ЕМД), якій було присвоєно реєстраційний номер UA125230/2017/755769.
Згідно даних, вказаних у гр. 54 ЕМД № UA125230/2017/755769 від 28.11.2017, митна декларація подана, експертом із ЗЕП ТОВ "Рабен Україна" ОСОБА_2 та засвідчена електронним цифровим підписом.
Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України декларант зобовязаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів предявити товари, транспорті засоби комерційного значення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках визначених цим Кодексом та Податковим кодексам України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.
Згідно з ч. 4 ст. 266 Митного кодексу України - у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Таким чином, експертом із ЗЕП ТОВ "Рабен Україна" ОСОБА_2 не заявлено за встановленою формою у ЕМД від 28.11.2017 № UA125230/2017/755769 точні та достовірні відомості про товар, який підлягає обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 472 Митного кодексу України.
- Формний циліндр - 12 Z96 (OK 7713);
- Формний циліндр Атлас ІР 60х90 (Z88/60x90 papper);
- Формний циліндр Infa print 74x206,5 papper;
- Формний циліндр Infa print 101x164,5 papper;
- Формний циліндр backsplit 48x72;
Представник митниці ОСОБА_1 у судовому засіданні протокол підтримав, та зазначив, що ОСОБА_2 скоїв порушення митних правил, яке передбачене ст. 472 МК України, у звязку з чим просив застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі 100% вартості товарів з конфіскацією зазначених товарів.
Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні думку представника митниці, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також дослідивши матеріалами справи про порушення митних правил, приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст.489 МК України.
Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Такими своїми діями, на думку інспектора митниці, експертом із ЗЕП ТОВ "Рабен Україна" ОСОБА_2 не заявлено за встановленою формою у ЕМД від 28.11.2017 № UA125230/2017/755769 точні та достовірні відомості про товар, який підлягає обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України.
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об'єктивних і суб'єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
Стаття 472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Таким чином, основним безпосереднім об'єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, які підлягають обовязковому декларуванню. Згідно зі ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом учинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Об'єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Суб'єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.
Таким чином, обов'язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.
Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.
Отже, ОСОБА_2 мав усвідомлювати характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх настання.
Таким чином, оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що вищезазначені пояснення громадянки України ОСОБА_4 (BURDEINA ZINAIDA) в повній мірі узгоджуються із іншими матеріалами справи, дослідженими під час судового засідання, що вказує на їх об'єктивність та правдивість.
Фактичних даних, які спростовували пояснення ОСОБА_2 ні в протоколі про порушення митних правил, ні в інших матеріалах справи немає, у звязку з чим суддя вважає їх такими, що відповідають дійсності.
У зв'язку з вищевикладеним, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 при заповненні та поданні митної декларації не мав на меті заявити недостовірні відомості про товар.
Так, за правилами ст. 268 МК України, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, коли особа систематично (більше двох разів протягом місяця) допускає у митній декларації зазначені помилки (крім орфографічних помилок). У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи органів доходів і зборів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.
Оцінюючи матеріали справи, встановлено, що у громадянина України ОСОБА_2 відсутній умисел на незаявлення за встановленою формою митній декларації точних та достовірних відомостей про товар, який підлягає обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, а тому в його діях відсутня суб'єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.
Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 472 МК України під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.
Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суддя приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 472 МК України підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 10, 257, 268, 458, 472, ст.ст. 487, 495 МК України, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251-252, 280, 283, 287, 294 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в :
Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя : С.М. Вознюк