АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/488/2018 Постанова винесена суддею Сазоновою М.Г.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю учасників дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2, ОСОБА_3, та захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Конатківці Шаргародського району Вінницької області, громадянина України, звищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Мена Чернігівськоїобласті, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року:

- ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

- ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою суду, 01 квітня 2017 року о 05 год. 30 хв. по АДРЕСА_3 ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Renault Clio Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом ММЗ 81024, державний номерний знак НОМЕР_2, перед виїздом в темний час доби не перевірив технічний стан причепа, а саме - не працювали зовнішні габаритні вогні, в результаті чого автомобіль «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_3, здійснив зіткнення з причепом ММЗ 81824, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався попереду, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та причепу, чим порушив п.п. 2.3 (а), 31.4.3 (а) ПДР України.

01 квітня 2017 року о 05 год. 30 хв. по АДРЕСА_3 ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_3, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «RenaultClio Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом ММЗ 81024, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався попереду, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях і ОСОБА_2, і ОСОБА_3 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду в частині визнання винним у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 незаконною і необґрунтованою, та прийнятою з грубим порушенням норм матеріального права та істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, просить її скасувати в цій частині та прийняти нову постанову, якою закрити стосовно ОСОБА_2 провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що під час винесення постанови, суддя грубо порушив вимоги ст.ст. 251, 252 КУпАП, і встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, винність даної особи, обмежився лише поверховим та необ'єктивним і упередженим дослідженням доказів в справі, а також не вірним застосуванням норм матеріального права, зокрема вимог Правил дорожнього руху України.

Крім того, зробивши висновок про наявність в діяннях ОСОБА_2 порушеньп.п. 2.3 (а), 31.4.3 (а) ПДР України, як інспектор поліції в протоколі, так і суд в оскаржуваній постанові, обґрунтовуючи свій висновок, посилаються лише на бездіяльність цієї особи, а саме, що він, керуючи транспортним засобом, перед виїздом в темний час доби не перевірив технічний стан причепа, а саме - не працювали зовнішні габаритні вогні, в результаті чого автомобіль «Peugeot 207», здійснив зіткнення з причепом.

Між тим, п. 31.4.3 (а) ніякого відношення до описаних обставин пригоди, а тим паче порушень зі сторони ОСОБА_2 не має, адже він не змінював ні кількості, ні типу, ні кольору, ні розміщення, а ні режиму роботи зовнішніх світлових приладів, які б не відповідали вимогам саме конструкції транспортного засобу, як з цього приводу наголошується в даній правовій нормі.

Що стосується невиконання ОСОБА_2 вимог п. 2.3 (а) ПДР України, про що стверджує і описує в протоколі інспектор поліції, то це порушення не знаходиться в прямому причинному зв'язку із наслідками, що настали, а тому водій має нести в даному випадку за таке порушення відповідальність лише за ст. 122 КУпАП, яку йому в даному протоколі не інкриміновано.

Окрім цього дане порушення ОСОБА_2 не було вчинене за адресою, яку зазначив суд в постанові, а саме по АДРЕСА_3 і за вказаною адресою цей водій ні звідки не виїздив.

Також звертає увагу й на те, що інші пункти ПДР України, зокрема, які регламентують користування зовнішніми світловими приборами (Розділ 19), порушення яких знаходились би в причинному зв'язку з наслідками, що наступили, інспектором поліції, а також і судом ОСОБА_2 не інкриміновано, що давало обґрунтовані підстави просити суд першої інстанції, надавши відповідне клопотання, закрити провадження стосовно ОСОБА_2 за відсутністю події та складу адміністративного порушення в його діяннях по даному протоколу. Однак, суд залишив дане клопотання поза увагою і не навів в постанові жодного обґрунтування для відхилення зазначених у клопотанні доводів.

Крім того, висновки суду в оскаржуваній постанові, щодо зазначених порушень вимог пунктів ПДР України водієм ОСОБА_3, який, проявивши неуважність, при достатній видимості, не вибрав безпечної швидкості, рухаючись 70-75 км/год., а звідси і дистанції, обґрунтовані і відповідають фактичним обставинам справи та в повному обсязі спростовують висновки поліції і суду, зроблені в протоколі та постанові стосовно ОСОБА_2 До того ж, дана постанова в частині визнання винним ОСОБА_3 ніким не оскаржувалась і набрала законної сили.

Таким чином, на думку апелянта в діях ОСОБА_2 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також захисник ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження, посилається на те, що 04.10.2017 року ним своєчасно було подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції шляхом відправлення її на адресу Дніпровського районного суду м. Києва в цей же день через поштове відділення, що підтверджується документально. Однак, постановою Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2017 року його апеляційну скаргу повернуто з посиланням на те, що ним нібито пропущено строк на апеляційне оскарження, оскільки строк на оскарження закінчується 05.10.2017 року, а апеляційна скарга, як зазначено в постанові суду апеляційної інстанції подана тільки 09.10.2017 року. При цьому, разом з постановою йому було повернуто апеляційну скаргу без конверта, яку суд першої інстанції отримав від поштового відділення Київ-05 09.10.2017 року о 09.02 год., але разом зі скаргою до Апеляційного суду м. Києва конверт судом першої інстанції направлено не було, що стало підставою для висновку судді апеляційного суду стверджувати про подання ним апеляції нібито лише 09.10.2017 року.

Проте з їх сторони, ніяких порушень законодавства, що регламентує порядок подання апеляційної скарги і строки оскарження порушено не було, що підтверджується і відповіддю Дніпровського районного суду м. Києва на адвокатський запит з приводу втрати конверта судом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції захисником ОСОБА_4 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4 на підтримку доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3, який заперечував проти апеляційної скарги, а також спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Так, покладаючи в обґрунтування свого рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, як докази - протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП та пояснення учасників пригоди, суддя неповно з'ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам, залишивши поза увагою дані, викладені в поясненнях ОСОБА_2 Також у постанові суддя не мотивував, шляхом співставлення яких саме даних, він дійшов до такого висновку, а лише обмежився переліком доказів без розкриття їх змісту.

Між тим, пояснення учасників пригоди належало зіставити з іншими доказами в справі, дати їм належну оцінку у сукупності і лише після цього приймати рішення по суті.

Так, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 01 квітня 2017 року о 05 год. 30 хв. по АДРЕСА_3 ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Renault Clio Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом ММЗ 81024, державний номерний знак НОМЕР_2, перед виїздом в темний час доби не перевірив технічний стан причепа, а саме - не працювали зовнішні габаритні вогні, в результаті чого автомобіль «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_3, здійснив зіткнення з причепом ММЗ 81824, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався попереду, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та причепу, чим порушив п.п. 2.3 (а), 31.4.3 (а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та під час розгляду справи, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді, 01.04.2017 року о 05 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем ОСОБА_6 з причепом, який був завантажений речами та в якому не працювали габаритні вогні, оскільки вийшли з ладу, але на ньому були відражателі, рухався зі швидкістю 50-60 км/год. по Броварському проспекту в сторону м. Бровари у другій смузі, а дві інші смуги в цей час були вільні, освітлення було добре, так як світили ліхтарі. В цей час автомобіль Пежо рухався поруч. Перед поворотом на птахофабрику він відчув сильний удар в задню ліву сторону причепу, який від удару перевернуло, а автомобіль розвернуло у зворотному напрямку на 180 градусів та винесло в крайню ліву смугу на зелену зону, а потім, з'їхавши з неї знову на проїзну частину в третю смугу, його автомобіль зупинився, і в цей час автомобіль Пежо другий раз вдарив передньою лівою частиною у водійські двері його автомобіля. В результаті зіткнення у нього в автомобілі пошкоджені передні ліві двері, поріг, коробка, торпеда, а в причепі - перелом дерев'яного каркасу і зміщення кузову. Тому винним в ДТП вважає водія автомобіля Пежо, який не дотримався безпечної дистанції.

З наявних же в матеріалах справи письмових пояснень другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, наданих ним безпосередньо на місці події, а також в суді першої інстанції, та при апеляційному розгляді, вбачається, що 01.04.2017 року о 05 год. 30 хв. він рухався автомобілем Пежо по Броварському проспекту в сторону м. Бровари в крайній лівій смузі зі швидкістю 70-75 км/год. та за умов поганої видимості: темної пори доби та складних погодних умов, бачив лише ліхтарі автомобіля ОСОБА_6, який рухався попереду в паралельній смузі правіше від нього, а причеп, який був позаду цього автомобіля, не бачив, оскільки останній був повністю завантажений речами та не був обладнаний габаритними вогнями. Цей причеп, по причині - чи перевантаження, чи поганих погодних умов, почав рухатися в його смугу руху та лівою задньою стороною здійснив боковий удар в передню праву частину його автомобіля, він почав гальмувати, але від удару його автомобіль пішов у неконтрольований занос та зупинився, згідно схеми ДТП. Від удару причеп розвернуло і вдарило в ліву сторону автомобіля ОСОБА_6, яким керував ОСОБА_2. В результаті зіткнення в його автомобілі пошкоджено передню праву частину і є мінімальна вм'ятина з лівої передньої сторони.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_3 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_2, а й письмовими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, в т.ч. і після її доопрацювання, що була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди, без будь-яких заперечень, та в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на пр. Броварський, 44-а в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів зі слів кожного із водіїв, їх розташування після зіткнення, сліди гальмівного шляху транспортних засобів, та пошкодження, які мали автомобілі та причеп в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться саме в другій смузі, тобто в смузі, по якій рухався автомобіль «Renault».

При цьому відсутні підстави вважати місцем зіткнення транспортних засобів місце, відображене на схемі ДТП зі слів водія автомобіля «Peugeot», оскільки воно не узгоджується з наявними слідами гальмівного шляху.

Також зі схеми ДТП видно, що в результаті зіткнення в автомобілі «Renault» було пошкоджено ліву частину транспортного засобу, розбитий лівий стоп, пошкоджено кришку багажника, побиті диски коліс, в причепі ММЗ 81024 - пошкоджено ліву частину, а в автомобілі «Peugeot» - передню праву та ліву частину транспортного засобу, розбите скло.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Renault» та «Peugeot», а також причепі ММЗ 81024 свідчать про те, що передньою правою частиною автомобіль «Peugeot» контактував із лівою частиною причепу, а також передньою лівою частиною - з лівою частиною автомобіля «Renault».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і долученими під час апеляційного розгляду фотографіями пошкоджень автомобілів «Renault», «Peugeot» тапричепа ММЗ 81024 після зіткнення.

Тобто дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо характеру та локалізації пошкоджень, які мали автомобіль «Renault» з причепом ММЗ 81024 та автомобіль «Peugeot» після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, вказують на те, що на момент зіткнення водій автомобіля «Peugeot», рухаючись в попутному напрямку з автомобілем «Renault» з причепом в паралельній смузі, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції до причепу цього автомобіля, тобто беззаперечно вказують на винуватість ОСОБА_3 у недотриманні п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, як встановив і суд першої інстанції.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції спеціаліст (судовий експерт) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5, який пояснив, що за обсягами матеріалів ДТП, доопрацьованої схеми ДТП та фотознімків, дорожньо-транспортна пригода відбулася в межах другої смуги, що узгоджується саме з поясненнями водія автомобіля ОСОБА_6, а водій автомобіля Пежо ОСОБА_3, враховуючи, що ділянка дороги була освітлена на 50%, міг уникнути зіткнення з причепом шляхом виконання ним вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР, тобто завдяки зниженню швидкості, що вказує на те, що водій ОСОБА_3 не дотримався безпечної дистанції.

За таких обставин, невідповідність дій водія автомобіля ОСОБА_6 вимогам п.п. 2.3 (а) та 31.4.3 (а) не знаходиться в причинному зв'язку з ДТП, яке виникло з вини водія автомобіля Пежо ОСОБА_3, дії якого не відповідали вимогам п.п. 12.1, 13.1, 2.3 (б) ПДР.

Твердження ж ОСОБА_3 про те, що за умов поганої видимості та темної пори доби, він бачив лише фари автомобіля ОСОБА_6, який рухався попереду в паралельній смузі правіше від нього, та не бачив причеп, який був позаду цього автомобіля, оскільки він не був обладнаний габаритними вогнями, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що вони не узгоджуються з наявною в матеріалах справи відповіддю КП «Київміськсвітло», наданою на запит адвоката ОСОБА_4, відповідно до якої, о 05 год. 30 хв. 01.04.2017 року зовнішнє освітлення по АДРЕСА_3 працювало в черговому режимі (50 % освітлювального обладнання було відключено), аварій та відключень на даному відрізку мережі зовнішнього освітлення не зафіксовано, заяви про відсутність освітлення не надходили, а повне відключення зовнішнього освітлення відбулося 01.04.2017 року о 06 год. 14 хв.

Більш того відображення на фотознімках причепа ММЗ 81824, свідчать про об'єктивність свідчень ОСОБА_2 про те, що на причепі, незважаючи на непрацюючі габаритні вогні, були наявні відражателі.

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються пояснення ОСОБА_3 в апеляційному суді щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, що стосується невиконання ОСОБА_2 вимог п. 2.3 (а) ПДР України, як про те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, то це порушення не знаходиться в прямому причинному зв'язку із наслідками, що настали, що також підтвердив в суді апеляційної інстанції і спеціаліст (судовий експерт) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5, і тому ОСОБА_2 в даному випадку за таке порушення має нести відповідальність лише за ст. 122 КУпАП, проте протокол про таке правопорушення щодо нього не складався.

Тому, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв'язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, з висновками судді Дніпровського районного суду м. Києва про те, що ОСОБА_2 вчинив дії, направлені на порушення п.п. 2.3 (а), 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, погодитись не можна, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.