П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2018 року м.Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 263022 від 03.08.2018 ОСОБА_1 03.08.2018 в 05.25 год. по вул.. Соборній, в м. Бар, Вінницької області керував автомобілем ВАЗ 2102 державний номерний знак 85-84 ВИК з ознаками алкогольного спяніння. Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1, в присутності адвоката ОСОБА_2, винним себе не визнав, пояснивши суду, що 02.08.2018 ввечері перебуваючи в с. Підлісний Ялтушків Барського району він зустрівся з кумом ОСОБА_3 Приїхавши в м. Бар приблизно в 02.00 год. 03.08.2018 вирішили відвідати нове кафе «Єврошанс» та випити кави. Автомобіль залишили неподалік кафе біля ринку по вул. Соборна в м. Бар Вінницької області, оскільки там було освітлення. Вийшовши з автомобіля зустріли знайомого ОСОБА_4 який йшов з гаражу. Всі разом пішли в кафе. Там розпивали спиртні напої. Приблизно в 5.00 год. 03.08.2018 ОСОБА_3 зателефонував знайомому таксисту ОСОБА_5 з проханням забрати автомобіль ОСОБА_1 та розвести їх до дому. Очікували таксиста біля автомобіля на вулиці. В цей час підійшли працівники поліції, запитали чий це автомобіль і запропонували пройти тест на стан алкогольного спяніння. ОСОБА_1 заперечив проти такої пропозиції, оскільки він стояв на тротуарі, автомобілем не керував, а тому вважав таку вимогу не доцільною. З цього приводу він надав працівникові поліції пояснення. Однак, не зважаючи на його пояснення та відсутність будь-яких доказів керування автомобілем, працівник поліції склав протокол.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, що вони разом з ОСОБА_1 приблизно в 02.00 год. 03.08.2018, вирішили відвідати нове кафе «Єврошанс» та випити кави. Автомобіль ОСОБА_1 залишив неподалік кафе біля ринку по вул. Соборній. Приблизно в 5.00 год. 03.08.2018 ОСОБА_3 зателефонував знайомому таксисту ОСОБА_5 з проханням забрати автомобіль ОСОБА_1 та розвести їх по домах. Очікували таксиста біля автомобіля на вулиці. В цей час підійшли працівники поліції, запитали чий це автомобіль і запропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного спяніння. ОСОБА_1 заперечив проти такої пропозиції, оскільки він стояв на тротуарі, автомобілем не керував.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що інколи він таксує власним автомобілем. Приблизно в 5.00 год. 03.08.2018 до нього зателефонував знайомий ОСОБА_3 з проханням приїхати до ринку, забрати автомобіль ОСОБА_1 та розвести їх по домах. ОСОБА_5 приїхав до вказаного місця приблизно в 5.30 год. Біля автомобіля ОСОБА_1 перебувала поліція. ОСОБА_1 знаходився на тротуарі. Інших свідків, крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на місці не було. Співробітник поліції складав протокол. ОСОБА_5 забрав автомобіль ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вказані у протоколі, на виклик до суду не з'явилися.

Відповідно до вимог ст.. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, передбачено, п. 27, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП ( 80731-10 ) несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння бо під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Для виявлення у водіїв ознак алкогольного спяніння, направлення їх для проведення огляду та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, поліцейські зобовязані керуватись нормами КпАП України; Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 №1452/735; Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103.

Згідно розділу І Інструкції (затверджена наказом МВС України, МОЗ України

№1452/735 від 09.11.2015 р.), п. 2 Порядку (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103) огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 7 розділу І Інструкції, пункт 6 Порядку : У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення (ст.266 КУпАП).

Отже, чинні норми законодавства передбачають необхідність у проведені огляду водія на стан спяніння саме у випадку керування ним транспортним засобом і з наявністю факту зупинки. Тобто, факт керування та зупинки є необхідними умовами для проведення огляду особи на стан спяніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 не порушив правил дорожнього руху, а саме п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Наявні матеріали справи не містять жодного доказу перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані саме за кермом автомобіля під час його руху.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були очевидцями та безпосередніми свідками вчиненого адміністративного правопорушення, внаслідок чого їх пояснення не є належним доказом у справі. З долучених до протоколу фотографій видно лише ОСОБА_8 який сидить на місці пасажира.

Відповідно до ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт протиправної винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за ст. 130 ч. 1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: