Справа № 158/960/18 Провадження №33/773/325/18 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2018 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 травня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06 квітня 2018 року о 07 год. 00 хв. на вул.Гордіюк в м.Луцьку Волинської області керував автомобілем марки «ИЖ 2717-230», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота, нечітка вимова), і при цьому від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного спяніння, відмовився чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність у звязку з порушенням норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі відносно нього закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови судді вказує на те, що судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки він належним чином не був повідомлений про розгляд справи, а відтак - позбавлений права щодо розгляду справи в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Проте, такі доводи ОСОБА_2 не заслуговують на увагу суду з врахуванням наступного.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Перш за все, твердження апелянта про порушення його права на захист, не беруться до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суддею місцевого суду були вжиті усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, ОСОБА_2 про час, дату та місце розгляду справи 05 травня 2018 року був повідомлений належним чином, що обєктивно підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.11). З цього повідомлення вбачається, що 26 квітня 2018 року судову повістку про виклик до суду ОСОБА_2 отримала його сестра ОСОБА_4.

При цьому, будь - яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування судового рішення з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як про це в апеляційній скарзі просить ОСОБА_2

ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях водія, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому порядку огляду на виявлення стану алкогольного спяніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_2 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими та оціненими в сукупності судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №213744 від 06 квітня 2018 року (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що вони були присутніми при складенні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 за керування автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, який в їх присутності відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.3);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 06 квітня 2018 року, згідно якого було тимчасово затримано автомобіль марки «ИЖ 2717-230», державний номерний знак НОМЕР_1 у звязку обставинами, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_2 (а.с.4).

Крім того, факт відмови ОСОБА_2 у проходженні огляду на виявлення стану алкогольного спяніння, підтверджується також оглянутим в судовому засіданні відеозаписом із боді-камер поліцейських, який знаходиться в матеріалах справи.

З цього відео, зокрема, вбачається, що працівники поліції підозрюючи ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння за ознаками запаху з порожнини ротової порожнини рота, нестійкої ходи, неодноразово пропонували йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного спяніння шляхом використання поліцейським спеціального технічного засобу або медичний огляд на виявлення такого стану в закладі охорони здоровя, однак він відмовився.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує про те, що огляд на виявлення стану алкогольного спяніння він відмовився пройти, у звязку з тим, що працівники поліції на його вимогу не предявили сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу, однак при цьому не надає будь -яких належних та допустимих доказів на підтвердження такого доводу. Таке його твердження також повністю спростовується відеозаписом з боді-камер поліцейських.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за вчинений проступок.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, про що просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 травня 2018 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 травня 2018 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя