Справа №: 398/495/18
провадження №: 3/398/198/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

"27" лютого 2018 р. Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ковальова О.Б., за участі секретарів судового засідання Шостак А.М., Василяки І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, заміжні, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, працюючої начальником відділу супроводження інформаційних систем та електронних ресурсів №7 головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, яка раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ст. 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

16.02.2018 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 26 січня 2018 року відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали.

У протоколі зазначено, що 12.09.2017 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернувся ОСОБА_2 щодо захисту його права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» за вказаним зверненням відкрито провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

В ході провадження встановлено, що ОСОБА_2 у жовтні 2014 року був взятий на облік внутрішньопереміщених осіб в управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради та перебуває на пенсійному обліку в Олександрійському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - управління)

Після придбання житла та реєстрації місця проживання 12.05.2016 ОСОБА_2 проінформував управління про свою реєстрацію в м.Олександрії, після чого продовжував отримувати пенсійні виплати через відділення ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте, в липні 2017 року ОСОБА_2 було повідомлено про особливий порядок здійснення соціальних (пенсійних) виплат внутрішньопереміщеним особам та зобовязано відкрити рахунок у відділені АТ «Ощадбанк» для отримання пенсії.

Оскільки він відмовився переходити на обслуговування в АТ «Ощадбанк», з серпня 2017 року управлінням виплату пенсії йому було припинено.

28.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до управління із заявою про запит пенсійної справи та відновлення пенсійних виплат, надавши рішення управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради від 21.08.2017 №17 про скасування дії його довідки про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньопереміщених осіб».

Однак, у відновленні пенсійних виплат у загальному порядку заявнику було відмовлено.

Відповідно до Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та законодавчих актів України стосовно прав і свобод людини та громадянина, одним із актів реагування Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини є подання.

З огляду на те, що управлінням було порушено право ОСОБА_2 на пенсійне забезпечення, 18.10.2017 начальнику управління ОСОБА_3 було внесено подання щодо невідкладного забезпечення реалізації права ОСОБА_2 на пенсійне забезпечення в порядку, встановленому ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» шляхом відновлення пенсійних виплат за місцем проживання з моменту їх припинення, а також у місячний строк інформування Уповноваженого з прав людини про вжиті заходи.

Відповідь на подання Уповноваженого з прав людини надійшла листом від 17.11.2017 № 10296/01-30 за підписом виконуючої обовязки начальника Олександрійського обєднаного УПФ України Кіровоградської області ОСОБА_1

У відповіді, наданій управлінням на подання Уповноваженого повідомляється, що відновлення виплати пенсії ОСОБА_2 можливо лише за умови поновлення ним статусу внутрішньо переміщеної особи та надання заяви про виплату пенсії через уповноважений банк АТ «Ощадбанк» або ПАТ «Укрпошта» з доставкою додому.

Вважають, що позиція управління, що всі особи, які перемістились з тимчасово неконтрольованої території після початку антитерористичної операції автоматично та безстроково набули прав і обовязків внутрішньо переміщених осіб, а відтак, реалізація ними права на пенсійне забезпечення, у тому числі у разі подальшої реєстрації місця проживання на контрольованій території, здійснюється виключно за умови перебування їх на обліку внутрішньо переміщених осіб є хибною та протирічить нормам чинного законодавства.

Крім того, 28.08.2017 ОСОБА_2 звернувся до управління як мешканець територіальної громади м. Олександрія за продовженням пенсійних виплат в порядку, визначеному статтею 47 Закону № 1058. Особливостей пенсійного забезпечення пенсіонерів - колишніх мешканців тимчасово неконтрольованих територій, Закон № 1058 не містить. Відтак, для вказаної категорії пенсіонерів пенсійне забезпечення має здійснюватись у визначеному Законом № 1058 порядку - за місцем проживання.

Стаття 44 Закону № 1058 передбачає, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із Міністерством соціальної політики (постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , далі - постанова № 22-1).

Однак, управлінням порушені вимоги ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо припинення ОСОБА_2 пенсійних виплат. Крім того, склалась судова практика щодо визнання неправомірними дій органів ПФУ щодо невиплати пенсій у загальному порядку громадянам, які після реєстрації місця проживання відмовились від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Наведені аргументи підтверджують правомірність вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відновлення ОСОБА_2 пенсійних виплат, проте управлінням не було вжито заходів щодо забезпечення права ОСОБА_2 на отримання пенсії в загальному порядку. Відтак законні вимоги Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини виконуючою обовязки начальника Олександрійського обєднаного УПФ України Кіровоградської області ОСОБА_1 не були виконані.

З огляду на вказане, в діях в.о. начальника Олександрійського обєднаного управління ПФУ Кіровоградської області ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-40 КУпАП, а саме невиконання законних вимог представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, вважають 27.11.2017 року, а саме дату отримання Секретаріатом Уповноваженого Верховної ради України з прав людини відповіді від управління вх.№3786-17.

Регіональний координатор взаємодії з громадкістю Уповноваженого Верховної ради України з прав людини на судовий розгляд зявився, надавши довіреність від 07.12.2017 року, пояснивши, що немає повноважень на прийняття участі у розгляді даної справи, а тому буде присутнім в залі судового засідання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, пояснивши, що 01.02.2018 року до них на роботу прийшов чоловік та посилаючись на те, що він є представником Уповноваженого Верховної ради з прав людини, не надавши документів в підтвердження своїх повноважень, намагався вручити їй протокол про адміністративне правопорушення, де не було дати складання протоколу та не вірно вказана її посада, так як з 01.02.2018 року вона працює начальником відділу супроводження інформаційних систем та електронних ресурсів №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Почувши ці зауваження, чоловік протокол їй не вручив та пішов звідти, а вона та особи, яких вона просила викликати та допитати в якості свідків, склали про це акт. Копію протоколу вона отримала 13.02.2018 року, який надійшов на адресу управління. Звертає увагу суду на те, що в даному протоколі немає відміток про те, що вона відмовляється його отримувати, відмовляється від його підпису, тощо, а в протоколі, який надано до суду такі відмітки є. Крім того, в протоколі вказано, що він складався 26.01.2018 року в м.Києві, вона ж в той день перебувала в м.Олександрії на своєму робочому місці. Не заперечує тих обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та того, що вона підписувала відповідь на подання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке надійшло до них в жовтні 2017 року. Наскільки їй відомо, ОСОБА_2 позову до окружного адміністративного суду про визнання їх дій неправомірними не подавав та на теперішній час виплата пенсії йому призупинена.

Аналогічні пояснення по справі дала свідок ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 крім того пояснили, що в серпні 2017 року до них надійшло рішення Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , що стало підставою припинення виплати пенсії.

В порядку, встановленому ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 пенсія не призначена, так як немає його паперової пенсійної справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що 18.10.2017 начальнику Олександрійського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ОСОБА_3 було внесено подання Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини щодо невідкладного забезпечення реалізації права ОСОБА_2 на пенсійне забезпечення в порядку, встановленому ст.47 Закону України «Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування» шляхом відновлення пенсійних виплат за місцем проживання з моменту їх припинення, а також у місячний строк інформування Уповноваженого з прав людини про вжиті заходи.

17.11.2017 року в.о. начальника Олександрійського обєднаного УПФ України Кіровоградської області ОСОБА_1 надала відповідь на подання Уповноваженого з прав людини за № 10296/01-30 щодо відсутності підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 в порядку, встановленому ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Даний лист-відповідь отриманий Секретаріатом 27.11.2017 року.

26 січня 2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення керівником відідлу з питань дотримання прав внутрішньо переміщених осіб Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_6 відносно в.о. Олександрійського обєднаного УПФ України Кіровоградської області ОСОБА_1 за ст.188-40 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що датою вчинення правопорушення в протоколі зазначають - 27.11.2017 року, тобто день, коли Секретаріатом Уповноваженого Верховної ради України з прав людини отримано відповідь від управління.

16 лютого 2018 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа надійшла до Олександрійського міськрайонного суду. Розгляд адміністративної справи призначений на 22 лютого 2018 року, однак, в звязку з неповідомленням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відкладено розгляд на 16.00 год. 26.02.2018 та у звязку з закінченням робочого часу оголошено перерву в розгляді справи на 11.45 год. 27.02.2018 року.

З матеріалів справи встановлено, що датою вчинення правопорушення є 17 листопада 2017 року, тобто день, коли ОСОБА_1 надала відповідь на запит представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (а.с…13-14, а не 27 листопада 2017, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, таким чином на момент отримання справи, а в подальшому на момент її розгляду судом сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що приймаючи справу до розгляду, суд першочергово повинен дослідити обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, та підстави для його закриття, а потім, в залежності від встановленого, за відсутності таких обставин, має розглядати справу по суті з встановленням винуватості або невинуватості особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що провадження у справах про адміністративне правопорушення за спливом строків ст. 38 КУпАП є формою вираження відмови держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а метою останньої є доведення вини. Отже, поєднання закриття справи із одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

Таким чином, відповідно до Узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Зважаючи на вищевикладене, суд при прийнятті рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП не встановлює винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.38, п. 7 ст. 247, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.188-40 КУпАП - закрити відповідно до п.7ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя: