Єдиний унікальний номер 226/2419/17 Номер провадження 33/775/66/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Савкова С.В., за участі секретаря судового засідання Самойленко Г.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 15 січня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Миколаївка Красноармійського району Донецької області, працює гірником очисного забою в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що 06 грудня 2017 року об 11 годині 00 хвилин в місті Мирнограді Донецької області по вулиці Центральній, 73 водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю із ротової порожнини), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, адміністративне провадження закрити у зв'язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Вказує, що апелянт не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського щодо перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. Зазначає, що поліцейські діяли не у відповідності до вимог діючого законодавства. Вказує, що посилання судді в постанові на зазначену в протоколі фразу «не було часу» не свідчить про відмову від проходження огляду в медичному закладі. Вказує, що суд не звернув уваги на те, що у протоколі не зазначено який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_3 має пройти. Вважає, що суть порушення сформульоване таким чином, що є незрозумілим. Вказує, що протокол складено з порушенням порядку, у зв'язку з чим, є недопустимим доказам. В протоколі не зазначено, що поліцейський пропонував пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а також, що водій відмовився від проходження такого огляду. Вказує, що у поясненнях свідків також відсутня вказівка, що ОСОБА_3 відмовився від огляду. Звертає увагу, що апелянт висловив недовіру до приладів, які мав намір застосувати поліцейський, крім того, ОСОБА_2 не надали відповідні сертифікати та свідоцтва про перевірку робочого стану приладу. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження на стан алкогольного сп'яніння, що спростовує факт вимоги огляду в медичному закладі. Зазначає, що водія не відсторонили від керування транспортним засобом. Крім того, вказує що він протягом двох годин після складання протоколу пройшов у закладі охорони здоров'я огляд на стан сп'яніння, про що є довідка КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровськ» №2861 від 06.12.2017р., згідно якої ОСОБА_2 був тверезий. Також апелянт ставить під сумнів покази свідків, оскільки вважає їх суперечливими. Крім того, апелянт вважає, що справу щодо нього розглянуто судом з порушенням правил підсудності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляції та просив задовольнити його апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вірно встановив суд першої інстанції, порушення ОСОБА_2 вищевказаних Правил дорожнього руху, і як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №013274 від 06.12.2017 р., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які ідентично зазначили, що водій відмовився від медичного огляду та від продуття «Драгера». Крім того, вина підтверджується відеозаписом з місця події, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_2 через те, що він керував транспортним засобом, який не мав переднього номерного знаку, ввічливо неодноразово пропонували ОСОБА_2 вийти із автомобіля, запросили понятих, яким роз'яснили їх права, неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп'яніння як на місці, та і в медичному закладі, однак останній відмовився в присутності двох свідків, ОСОБА_2 працівниками поліції були роз'яснені його права, що добре видно та чутно на вказаному відеозаписі. Оскільки ОСОБА_2 безмотивно відмовився від проходження будь-якого огляду на стан сп'яніння, то доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції процедури огляду через не пред'явлення йому сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не вручення направлення для проходження огляду в медичному закладі, є необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляції щодо порушення підсудності, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частина друга цієї статті встановлює, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинене в м. Мирнограді Донецької області, тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП, підсудне Димитровському міському суду Донецької області. Вказівка ОСОБА_2, що справу повинен був розглядати суд за місцем проживання правопорушника, тобто Красноармійський міськрайонний суд Донецької області, є безпідставними, оскільки в даному випадку цей суд є альтернативним, тобто якщо у випад передбаченому законодавством Димитровській міський суд Донецької області не мав би можливості розглянути адміністративну справи щодо ОСОБА_2, її можливо було б направити, відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, до суду за місцем проживання правопорушника чи реєстрацією транспортного засобу.

Що стосується довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровськ» №2861 від 06.12.2017р., згідно якої ОСОБА_2 був тверезий, апеляційна інстанція вважає за необхідним зазначити, що вказаний огляд є недійсним, і не може прийматися до уваги.

Так, частини 4 та 5 статті 266 КУаАП встановлюють, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, слід погодитись з міркуваннями судді суду першої інстанції, який з цього приводу зазначив, що ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ним пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин слід визнати апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що не підлягає задоволенню, а постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 15 січня 2018 року законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 15 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в сумі 10200 грн. (десять тисяч двісті грн.,) з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Савкова