АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/896/2018 Суддя 1 інстанції - Курило А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст..- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., вирішуючи клопотанняОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року, щодо ОСОБА_4 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України закрито у зв'язку з наявністю не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення по даному факту.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року, матеріали справи направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Також ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва була винесена та оголошена 28 грудня 2017 року, однак її повний текст було складено у січні 2018 року. Через святкові дні судові інстанції фактично не працювали до 9 січня 2018 року. Окрім цього, починаючи з 4 січня 2018 року по 16 січня 2018 року він перебував на лікарняному, що підтверджується довідкою.

Крім цього апелянт вказує на те, що копію постанови з повним змістом він зміг отримати лише 18 січня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи, а тому не знаючи повного змісту та мотивів через які суддя Дніпровського районного суду м. Києва виніс постанову та прийняв таке рішення, він не міг її вчасно оскаржити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_5, які просили прийняти до розгляду апеляційну скаргу, поновивши строк на її подачу, думку ОСОБА_4 та його захисника - адвоката Лещенка Ю.В., які заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року,посилаючись на відсутність для цього підстав, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об'єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року щодо ОСОБА_4 винесена 28.12.2017 року, за результатами судового розгляду за участю ОСОБА_3 (а.с.192-193), чого останній не заперечував і в суді апеляційної інстанції. Відповідно, відлік строку на оскарження постанови суду для нього обраховується з дня її винесення. Проте апеляційна скарга подана до суду лише 22.01.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Доводи ОСОБА_3 про те, що копію повного тексту постанови він зміг отримати лише 18 січня 2018 року, що на його думку є підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження є необґрунтованими, адже згідно вимог ст. 294 КУпАП відлік строку на оскарження постанови суду обраховується з дня її винесення, тобто в даному випадку з 28.12.2017 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав визнання поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження наведені у клопотанні ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Довідка ТОВ Медичний центр «Рось» від 16.01.2018 року, на яку посилається апелянт як на підтвердження поважності причини пропуску (а.с. 197) надана в копії, без пред'явлення оригіналу, належним чином не завірена, а тому не може бути прийнятою як доказ поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Крім цього під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 повідомив, що кожного дня, на протязі всього терміну лікування, їздив до лікаря для проходження лікувальних процедур, а тому ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 не був позбавлений можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Як в тексті клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, так і в поясненнях в судовому засіданні ОСОБА_3 та його представником не наведено переконливих мотивів для визнання причин пропуску вказаного строку поважними.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянт не надав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення, відповідно не находить, в зв'язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І.