АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 2 листопада 2017 року о 00.31 год. керував автомобілем «Тойота Корола» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Робітничій, 25, в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані сп'яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння Однак ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом водій відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки доказам, які наявні в матеріалах справи, а до вивчення справи підійшов формально.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від медичного обстеження, а пройшов його за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав нулі. В подальшому працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти медичний огляд, на що ОСОБА_2 також не відмовлявся, але просив працівників поліції, щоб останні забезпечили стоянку його автомобіля у безпечному місці. Проте, працівники поліції повідомили, що такої вимоги виконати не можуть, та пропонували ОСОБА_2 відмовитись від медичного огляду та вказати про це в протоколі, а потім самостійно звернутись до медичного закладу.

Також, апелянт вказує про те, що пояснення свідків стосовно часу не відповідають тому часу, який зазначений в протоколі про адмінправопорушення.

Крім того, працівниками поліції не було роз'яснено ОСОБА_2 права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, опитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляції, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 441458 від 2 листопада 2017 року, 2 листопада 2017 року о 00.31 год. по вул.. Робітнича, 2б в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота Корола» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення вимови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду для визначення стану сп'яніння у встановленому законом водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Разом з тим, судом першої інстанції у постанові при викладенні фактичних обставин правопорушення не вказав, ознаки якого саме сп'яніння (наркотичного чи алкогольного) були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_2, від проходження якого саме огляду на стан сп'яніння відмовився ОСОБА_2 та чи була така відмова по суті, не перевірив належним чином доводи ОСОБА_2 щодо обставин подій, які відбувалися 2 листопада 2017 року, в т.ч. щодо стану його здоров'я.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що на час подій 2 листопада 2017 року повертався з роботи, відвозив людей, так як працює неофіційно таксистом, рухався по вул. Робітничій, 25 в м. Києві. Був зупинений працівниками поліції біля лісу за підозрою на перебування в стані алкогольного сп'яніння. Він (ОСОБА_2.) зазначив про те, що йому вирвали зуб, що алкоголь він не вживав. Через деякий час під'їхали активісти. На камеру знімали активісти, а поліціянти говорили про те, що він (ОСОБА_2.) перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Один з активістів говорив патрульним, що з ним (ОСОБА_2.) все добре, та говорив також, щоб поліціянти відпустили його (ОСОБА_2.), так як він перебуває в адекватному стані. Патрульні світили йому ліхтариком в очі, та вказали, що зіниця одного ока не реагує на світло. Він (ОСОБА_2.) пояснював працівникам поліції, що в нього травмоване око, а тому не реагує на світло. Згодом повинні були привезти «Драгер». Він (ОСОБА_2.) не відмовлявся від проходження тесту, а також погоджувався пройти тест в медичному закладі, але тільки не хотів залишати автомобіль, оскільки там небезпечний район, просив працівників поліції, щоб хтось з них сів за кермо його автомобіля, якщо вони підозрюють його в перебуванні в стані сп'яніння. Проте, працівники поліції повідомили, що або він їде на їньому автомобілі, або вони складають на ньогопротокол про відмову від проходження огляду. Він телефонував до дружини, але вона не керує автомобілем з механічною коробкою передач, а тому у нього (ОСОБА_2.) виникла проблема з драйвером. Він (ОСОБА_2.) просив забезпечити безпеку автомобілю, але працівники поліції зазначили, що або вони пишуть відмову від проходження огляду для визначення стану сп'яніння, і він (ОСОБА_2.) самостійно проходить в медичному закладі, або вони забирають автомобіль на штраф-майданчик. Через те, що він (ОСОБА_2.) переймався за автомобіль в складеному працівниками поліції протоколі за порушення п. 2.5 ПДР України зазначив, що самостійно пройде тест, оскільки відношення працівників поліції до нього було упереджене. Один зі свідків вказав, що в нього ( ОСОБА_2) немає ознак алкогольного сп'яніння, але інспектор поліції сказав, що необхідно підписати відмову від проходження огляду для того, щоб самостійно пройти огляд в медичному закладі.

Допитаний за клопотанням захисника ОСОБА_1 свідок ОСОБА_3 пояснив, що познайомився з ОСОБА_2 під час подій 2 листопада 2017 року. В той час він перебував у батьків, які неподалік живуть від місця пригоди, яка трапилась 2 листопада 2017 року. Він (ОСОБА_3.) пропонував поліціянтам, що може бути свідком. Він чув, що ОСОБА_2 не заперечував проте проходження тесту за допомого приладу «Драгер». Проте цей прилад чекали надто довго, біля 2 год. Коли привезли «Драгер», то за його допомогою не було виявлено алкоголю в крові. Після того, як прилад показав результат, інспектор поліції відійшов, але їм щось все одно не подобалось, і вони сказали, щоб ОСОБА_2 їхав з ними на Визволителів, 6. Патрульні сказали, щоб ОСОБА_2 сідав в їхній автомобіль, але ОСОБА_2 просив, щоб хтось з поліцейських сів за кермо його автомобіля, оскільки боявся залишати свій автомобіль на тому місці. Річ в тому, що місце, де зупинили ОСОБА_2, досить неспокійне, біля лісосмуги, транспорт їздить рідко. Тоді працівники поліції сказали ОСОБА_2, що вони пишуть протокол про відмову ОСОБА_2 від медичного огляду, а сам ОСОБА_2 має право пройти огляд самостійно пізніше. Працівники поліції вже писали протокол, коли ОСОБА_2 намагався викликати драйвера. Він (ОСОБА_3.) пішов додому, взяв права, сів за кермо автомобіля ОСОБА_2, і вони разом поїхали на Визволителів, 6. Там була черга, очікували довго, десь до 5-6 години. Тоді поліцейські разом з ними не поїхали, оскільки в них закінчувалась зміна. Патрульні намагались визначити стан сп'яніння за допомогою ліхтарика, оскільки світили в зіниці очей ОСОБА_2, але останній не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а, єдине, просив не залишати його автомобіль без нагляду.

З приводу пояснень, наявних у справі, відповідно до яких вказано, що ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп'яніння, то він (ОСОБА_3) не читав ці пояснення, оскільки вважав, що працівники поліції вказали саме ті обставини, які відбувалися.

Пояснення свідка про проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджуються наявною у справі роздруківкою результатів огляду ОСОБА_2 на приладі «Драгер», відповідно до якої результат тесту 0,00 проміле (ас. 2).

За клопотанням захисника ОСОБА_1 допитай в якості свідка лікар-нарколог ОСОБА_4 суду пояснив, що проводив обстеження ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння в порядку самозвернення. Була велика черга і, в першу чергу, він проводив огляд водіїв, яких привозили поліцейські. Під час проведення огляду ОСОБА_2 по зовнішніх ознаках останній не перебував в стані сп'яніння, здав аналізи на наявність в крові наркотичних речовин, оскільки вони в крові перебувають протягом трьох діб. ОСОБА_2 попереджав його про те, що в нього травмоване око, в результаті чого незвичайна форма кришталика. Це вбачалося і візуально. За результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_2 не перебуває а ні в стані алкогольного, а ні в стані наркотичного сп'яніння. В разі наявності наркотичних засобів в організмі ОСОБА_2, за такий короткий термін часу ознаки наркотичного сп'яніння нікуди б не зникли. Крім того, було б виявлено тоді стан відміни.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_2, свідків, доводів апеляційної скарги апеляційним судом витребувана належним чином завірена копію акту медичного огляду № 008489, складеному 2 листопада 2017 року о 05.30 год., відповідно до якого ОСОБА_2 був оглянутий лікарем-наркологом в КМНКЛ «Соціотерапія», та під час огляду встановлено, що поведінка особи - адекватна, мовна здатність - непорушена, дихання - незмінне, пульс - 118 ударів/хв., артеріальний тиск -134/83, зіниці - незмінні, реакція на світло - жива, рухова сфера - збережена, міміка - звичайна, хода Ромберга - стійка, точні рухи пальцево-носова проба - без промахів, тремтіння повік, язика, пальців рук - відсутнє, заперечує вживання алкогольних чи наркотичних речовин, лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запах алкоголю з рота - відсутній, обстеження за допомого спеціальних приладів - не обстежувався, немає потреби, інші прояви та симптоми - відсутні, висновок та діагноз за результатами огляду - тверезий, результат лабораторних тестів - № 1831- етанолу у сечі не виявлено, № 3273 - морфін, марихуана, амфетамін, метамфетамін, бензодіазелін, метадон, барбітурати - негативно, заключний діагноз (за результатами огляду та тестів) - тверезий (ас. 60).

Таким чином, під час огляду ОСОБА_2 у лікаря-нарколога ознаки наркотичного сп'яніння, вказані працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження, а, навпаки, були спростовані.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 надана медична довідка, яка підтверджує доводи апелянта про травмування ока (в 1995 році).

З урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що належні та допустимі докази на підтвердження наявності у ОСОБА_2 2 листопада 2017 року о 00.31 год. ознак наркотичного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відсутні.

З огляду на викладене, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, за обставин викладених у протоколі серії БД № 441458 від 2 листопада 2017 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва