АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_3 та його захисника Шимка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що суд, всупереч вимогам ст.255 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи; обставини, які суд вважає встановленими, не доведені належними та допустимими доказами.

Постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

В доповненнях до апеляційної скарги вважає, що в порушення вимог, передбачених ст.256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано де саме та коли, він, на думку поліції, відмовився від огляду, допущено виправлення у графі щодо зазначення частини статті КУпАП, а тому суд першої інстанції у відповідності до п.2 ст.278 КУпАП повинен був повернути протокол на доопрацювання.

Звертає увагу на відсутність показів свідків щодо обставин його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає необґрунтованою відмову суду у задоволенні його клопотання про допит свідків, які могли підтвердити, що він не керував автомобілем за адресою м. Київ, вул. Тулузи, 3.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника Шимка А.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_3 16 вересня 2017 року об 04 год. 10 хв., будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Тулузи, 3 в Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), йому запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни, за що передбачено відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №424362 від 16 вересня 2017 року, протоколу про адміністративне затримання серії АА №137656, відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, поясненнями працівника патрульної поліції Печкара С.М., наданими як в суді першої так і апеляційної інстанції. Зокрема, він зазначив, що 16 вересня 2017 року, близько 04 год. приїхав на виклик до ресторану «Вікторія», що по вул. Тулузи, 3-б в м. Києві. Під час оформлення матеріалів почув глухий удар, як від зіткнення автомобілів. Під'їхавши до місця побачив, що автомобіль «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1, паркуючись, наїхав на бордюрний камінь. Підійшовши до автомобіля хотів поспілкуватися із водієм, однак він впродовж 3-5 хвилин не виходив із автомобіля. Після того, як водій вийшов із автомобіля, виникла підозра, що водій перебуває у стані сп'яніння. На прохання надати документи, що посвідчують особу, водій відмовився, а тому до ОСОБА_3 застосовано спецзасіб кайданки та затримано до встановлення його особи. ОСОБА_3 пропонували пройти огляд на стан сп'яніння в присутності свідків, однак він відмовився.

Рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у постанові, є законним та обґрунтованим і підтверджується зібраними по справі доказами.

Посилання апелянта на незаконність протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки протокол складено із дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП.

Допущене, на думку апелянта, виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення жодним чином не впливає на правильність кваліфікації дій ОСОБА_3, оскільки об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_3 правопорушення підпадає під дію саме ч.2 ст.130 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Наведене підтверджується копією постанови Шевченківського районного суду від 10 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, надісланої на запит Апеляційного суду міста Києва. Відсутність вказаної постанови на час розгляду справи судом першої інстанції, на що посилається апелянт, не спростовує його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у матеріалах справи міститься довідка щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 4).

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи показів свідків щодо місця та часу його відмови від огляду на стан сп'яніння, не заслуговують на увагу, оскільки положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у су сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, не вимагають обов`язкового долучення до протоколу письмових пояснень свідків.

Твердження апелянта про необґрунтовану відмову суду у задоволенні його клопотання про допит свідків, які могли підтвердити, що він не керував автомобілем за адресою м. Київ, вул. Тулузи, 3 не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про подання суду ОСОБА_3 такого клопотання.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/155/2018 Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Новик В.П.