АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/900/2018 Суддя 1 інстанції - Дідик М.В.
Категорія: ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст..- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм в ТОВ «Вартекс Україна», який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 12.12.2017 року о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Мітсубісі", державний номерний знак НОМЕР_1, по Брест-Литовське шосе в напрямку міста Житомир, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем "Форд", державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Крім цього, ОСОБА_312.12.2017 року о 17 годині 40 хвилин керував автомобілем "Мітсубісі", державний номерний знак НОМЕР_1, по Брест-Литовське шосе в напрямку міста Житомир з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, неприродня блідність обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння в встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та уточнення до неї, в яких просив скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повернути протокол про адміністративне правопорушення серії БД №104907 відповідному правоохоронному органу на доопрацювання.

За доводами ОСОБА_3 постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства та прийнята без дотримання вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП із суттєвим порушенням права особи на захист.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в основу винесеної судом постанови було взято в якості доказу протокол про адміністративне правопорушення, який був складений із численними порушеннями закону, дописками, які не відповідають дійсності та який взагалі не було досліджено належним чином, що, на думку апелянта, виключає можливістьвизнання цього протоколу як допустимого та достовірного доказу у справі.

Крім цього ОСОБА_3 вказує на те, що від проходження огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, про що могли б повідомити свідки зазначені в протоколі, пояснення за яких були пізніше дописані інспектором ДПП в м. Києві, який складав протокол, що вбачається навіть із матеріалів самої справи, яка надійшла до суду, проте ні ця обставина ні інші, які могли б свідчити про його невинуватість судом не досліджувалися.

Також апелянт зазначає, що судове засідання відбувалося без його участі та участі його захисника, незважаючи на заздалегідь подане клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та необхідністю укласти договір на правову допомогу із адвокатом.

Крім цього ОСОБА_3 вказує на те, що про розгляд справи саме 12.01.2018 року повідомлений належним чином він не був, однак суд виніс постанову, що привело до порушення ст.ст. 268, 271 КУпАП та унеможливило особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, скористатися своїм правом на захист, а про те що справа була розглянута, він дізнався лише 19.01.2018 року із реєстру судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена сукупністю доказів, наявних у справі, та в апеляційній скарзі не оскаржується, як і не оскаржується під час апеляційного розгляду, а тому в цій частині, виходячи з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, постанова суду не переглядається.

В частині визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід вказати наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 144723 від 12 грудня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 12 грудня 2017 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_3 в м. Києві по Брест-Литовському шосе, після АЗС «Shell» в напрямку м. Житомир керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей розширені та не реагують насвітло, неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 1);

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - зіниці очей розширені та не реагують насвітло, неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук виявлені працівниками поліції 12.12.2017 року у ОСОБА_3 в розумінні п.п.1, 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, винуватість ОСОБА_3 к порушенні п. 2.5 ПДР України підтверджується:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 12 грудня 2017 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_3 в м. Києві по Брест-Литовському шосе, після АЗС «Shell» в напрямку м. Житомир від проходження огляду на стан сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 6);

- рапортом інспектора патрульної поліції Скорохода М.А., в якому зазначено, що 12.12.2017 року під час патрулювання Святошинського району м. Києва у складі патруля №0818 отримали виклик про ДТП, яка трапилася в м. Києві по Брест-Литовському шосе, після АЗС «Shell» в напрямку м. Житомир. Прибувши за вказаною адресою та опитавши водіїв було встановлено, що ДПТ сталася з вини водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3, у зв'язку з цим на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Під час спілкування з водієм ОСОБА_3 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків (а.с. 7).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що від проходження огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, спростовуються як вищевказаними доказами, так і витребуваним на запит апеляційного суду відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_3, з якого вбачається, що саме в присутності двох понятих працівниками патрульної поліції ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, від чого він відмовився.

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_3 апеляційний суд розцінює як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то такі порушення судом першої інстанції були допущені, оскільки за наявності клопотання про відкладення розгляду справи з метою укладення правової угоди із захисником, судовий розгляд був проведений у відсутність як ОСОБА_3, так і його захисника.

Разом з тим, недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки в повному обсязі права, передбачені, ст. 268 КУпАП ОСОБА_8 та його захисника були реалізовані в суді апеляційної інстанції, в тому числі шляхом надання пояснень, заявлення клопотань та ін.

Обраний суддею Мазурку І.І. вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал