Справа № 415/8253/17
Провадження № 33/782/38/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2, подану на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2018 року,

встановила:

Постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром 10200 грн, із позбавлення права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобовязання сплати ним судового збору у розмірі 352,4 грн.

Відповідно до змісту постанови 16 грудня 2017 року, приблизно о 01 годині 20 хвилин ОСОБА_2, у порушення вимог п. 2.9 ПДР України, поблизу будинку № 24 по вул. Першотравневій м. Лисичанська керував у стані алкогольного сп'яніння належним ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_1.

Наявність стану алкогольного сп'яніння засвідчений висновком лікаря ЛОНД від 16.12.2017.

На зазначену постанову суду правопорушник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить судову постанову скасувати та закрити провадження у звязку із недоведеністю його знаходження у стані алкогольного сп'яніння.

Вважає, що він вимушений був підписати протокол про адміністративне правопорушення під впливом працівників поліції, відмовився здати аналіз крові, оскільки у нього хворий шлунок і він відчував слабкість. Із висновками лікаря-нарколога не згоден, оскільки спиртних напоїів не вживав.

Перевіривши витребувані із Лисичанського міського суду Луганської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, вислухавши правопорушника на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами та відео матеріалами, вважаю, що апеляційна скарга правопорушника задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має зясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, а, також, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону виконані судом у повному обсязі.

Так, судове засідання відбувалось за участі самого правопорушника ,під час яких перевірялись його доводи правопорушника по зазначеним ним обставинам.

Із дослідженого судом відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 був зупинений 16.12.2017 працівниками поліції, під час спілкування погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, стверджуючи, що він тверезий.

Висновком, складеним лікарем Луганського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_4 та медсестрою ОСОБА_5, встановлено наявність у ОСОБА_2 стану алкогольного сп'яніння.

Від подальшої запропонованої лікарем здачі аналізів ОСОБА_2 відмовився.

Документально підтверджених доказів, які б спростовували встановлені судом обставини, правопорушник не надав як у суді першої інстанції, так і під час розгляду його апеляційної скарги.

Таким чином, суд правильно встановив наявність у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, та наклав відповідне стягнення, у межах строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Обираючи ОСОБА_6 вид та розмір адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КпАП України, суд врахував та зазначив у якості обставин, що пом'якшують відповідальність, наявність захворювання ЖКТ, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, майновий стан, притягнення до адміністративної відповідальності уперше.

Розмір та вид накладеного на особу адміністративного стягнення відповідає вимогам ст. 130 КпАП України.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі правопорушника, не спростовують встановлених судом обставин з огляду на відсутність таких доказів.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя

постановила:

Постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КпАП України залишити без змін, а апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун