АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2018 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.

З постанови місцевого суду вбачається, що ОСОБА_3 14.11.2017 о 00 год. 30 хв. по вул. Надпільна, 342 в м. Черкаси керував автомобілем «ВАЗ 211540» д.р.н. СА 4371 ВН з ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, а провадження по справі просить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт, посилаючись на норми КУпАП та розяснення, що містяться в постанові Пленуму ВС України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», зазначає, що оскаржувана ним постанова є незаконною, оскільки суд однобічно, поверхнево та упереджено розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо нього і невірно оцінив докази, здобуті органом поліції з порушенням норм чинного законодавства.

Вказує, що судом першої інстанції належним чином не виконані вимоги ст. 280 КУпАП, а в основу винесеного по справі судового рішення покладено докази, без конкретизації їх змісту. При цьому, звертає увагу на те, що судом першої інстанції не дано належної оцінки протоколу про адміністративне правопорушення, що складений працівником поліції з порушенням вимог п.п. 7,8,12 Розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395. Зокрема стверджує, що в протоколі: містяться виправлення у відомостях про особу правопорушника; відсутні дані про свідків, їх підписи та його підпис в графі про розяснення прав та обовязків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; в графі «Докази», які додаються до протоколу зазначено «Пояснення свідків, рапорт, відео»; відсутні його підписи, однак не зазначено про його відмову підписати протокол про адміністративне правопорушення; не зазначено даних, у звязку з чим його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції та який пункт ПДР України він порушив.

Акцентує увагу на тому, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про складання щодо нього працівниками поліції протоколу за порушення ПДР України, як законної підстави для зупинки транспортного засобу під його керуванням. З огляду на дані обставини, на думку апелянта, працівники патрульної поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням, чим порушили вимоги ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію», а тому усі подальші дії вчинені ними, являються незаконними.

Крім того, вказує, що працівник поліції не запропонував йому пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в присутності свідків, а одразу наказали проїхати до закладу охорони здоровя, на що він погодився.

При цьому, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та наявний медичний висновок від 14.11.2017 суперечать один одному, оскільки, якщо б він відмовився від проходження огляду на стан спяніння, не було б підстав для направлення його до ЧОНД.

Також, апелянт ставить під сумнів пояснення свідків, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки підписи вказаних свідків та їх анкетні дані відсутні в самому протоколі.

Стверджує, що судом не було розглянуто його клопотання про направлення справи про адміністравтине правопорушення на розгляд суду по місцю проживання правопорушника, що є порушенням ст.ст. 268, 276 КУпАП.

Крім того, зазначає щодо недотримання судом першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП щодо завчасного його сповіщення про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є порушенням гарантованих йому прав, передбачених ст. 280 КУпАП.

Водночас, апелянт, вважаючи пропущеним строк на апеляційне оскарження судового рішення з поважних причин, просить його поновити, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав в суді 12.02.2018, а тому десятиденний строк на її оскарження має відраховуватися від цієї дати, у звязку з чим останнім днем строк являється 22.02.2018.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_3 в підтримку апеляційних доводів з підстав, наведених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а в решті до задоволення не підлягає.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

За змістом ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції і знав про зміст винесеного судового рішення. Копію постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2018 ОСОБА_3 отримав 12.02.2018, про що свідчить розписка останнього, яка мається в матеріалах справи (а.с. 19).

Доводи ОСОБА_3 про те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції повинен обраховуватися з дня отримання ним копії судового рішення, не узгоджуються з вимогами ст. 294 КУпАП.

Разом з цим, з урахуванням положень: ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2017 про те, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та Законами України; ст.ст. 55 та 129 Конституції України про те, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а також про те, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження суду; та практики ЄСПЛ, який у справі Bellet v. France зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до правосуддя. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права», вважаю за можливе поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2018.

Що стосується безпосередньо заявлених ОСОБА_3 апеляційних вимог, вихожу з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшають і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне зясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, його вина підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, як вбачається з оглянутого відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, наданого 05.04.2018 на запит суду апеляційної інстанції, ним зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3, його доставку до медичної установи для проходження огляду на стан спяніння та відмову останнього в присутності лікаря від медичного огляду на стан спяніння. При цьому, з зазначеного відеозапису вбачається, що у ОСОБА_3 наявні ознаки спяніння.

Крім переглянутого відеозапису вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч, 1 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 212210 від 14.11.2017, складеного інспектором роти № 4 БУПП в м. Черкаси ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_3 14.11.2017 о 00 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Надпільна, 342 керував транспортним засобом «ВАЗ 211540» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- протоколу АА № 009968 від 14.11.2017 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого інспектором роти № 4 БУПП в м. Черкаси ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 14.11.2017 о 00 год. 50 хв. затримано ОСОБА_3 у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, ОСОБА_3 розяснено його права та обовязки, передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», про що мається підпис останнього в графі «Підпис затриманої особи». Крім того, в графі «Скарги , зауваження до дій посадових осіб органів поліції» ОСОБА_3 зазначено, що скарги наявні і будуть ним зазначені і доведені в суді;

- рапорту інспектора роти № 4 БУПП в м. Черкаси ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.11.2017 про те, що 14.11.2017, виконуючи службові обовязки по забезпеченню публічної безпеки та безпеки дорожнього руху в складі патрульного екіпажу № 118, спільно з лейтенантами поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на вул. Криваліївська до них звернувся громадянин, який повідомив про те, що водій автомобіля веде себе невпевнено на дорозі. Виявивши автомобіль «ВАЗ 211540» д.р.н. СА 4371 ВН вони стали очевидцями того, як водій швидко рушає, шліфуючи по асфальту. У звязку з чим, було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу. Після зупинки транспортного засобу, водій відмовився називатися та надати документи для перевірки, у звязку з чим його було доставлено до УВП для встановлення особи. Після того, як особу водія було встановлено, ним виявився ОСОБА_3, він погодився на проходження огляду на стан спяніння в закладі КЗ ЧОНД. По прибуттю до медичної установи, ОСОБА_3 відмовився від проходження освідування в присутності лікаря. Також, зазначено про те, що у звязку з тим, що водій постійно змінював та давав неправдиві особисті дані, у висновку лікаря нарколога допущено помилку в написанні прізвища та зазначено про те, що огляд проводився відносно Самофалова. Після відмови водія пройти освідування в медичному закладі, щодо ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення та проведено евакуацію транспортного засобу за відсутності реєстраційних документів на нього;

- пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 14.11.2017, відібраних інспекторами поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про те, що 14.11.2017 в їх присутності ОСОБА_3 відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку;

- висновку № 1354 від 14.11.2017 лікаря ОСОБА_9 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про те, що ОСОБА_3 від медичного огляду на стан спяніння ухилився.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся та не ухилявся від огляду на стан спяніння, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, досліджених в суді апеляційної інстанції та тих, що містяться в матеріалах провадження, в тому числі даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора, яким зафіксована відмова ОСОБА_3 від огляну на стан спяніння.

При цьому, враховую, що, будучи незгодним з діями інспекторів поліції по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 будь-яких заперечень по даному факту не надав, дії працівників поліції не оскаржив.

Наведеними доказами у їх сукупності спростовуються також і доводи ОСОБА_3 про невідповідність чинному законодавству дій інспектора поліції, який при складанні, оформленні протоколу про адміністративне правопорушення діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень.

Приймаю до уваги доводи апелянта про наявність правок в протоколі про адміністратвине правопорушення, зокрема в прізвищі та імені особи, щодо якої його складено та неточності в прізвищі особи, щодо якої складено медичний висновок № 1354, однак зазначене, не є підставою вважати, що вони не можуть бути покладені в основу прийнятого по справі рішення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення хоч і маються правки, однак правильно встановлено особу правопорушника - зазначено прізвище та імя правопорушника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадян України, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В медичному висновку № 1354 зазначено прізвище особи, щодо якої він складений - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, як вбачається з рапорту інспектора роти № 4 БУПП в м. Черкаси ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.11.2017, водій ОСОБА_3 постійно змінював та давав неправдиві особисті дані, у звязку з чим у висновку лікаря нарколога допущено помилку в написанні прізвища останнього.

Разом з цим, не вбачаю сумнівів в тому, що саме ОСОБА_3 відмовився в присутності лікаря від медичного огляду на стан спяніння, оскільки зазначене підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора.

Що стосується відсутності даних про свідків в протоколі про адміністратвине правопорушення та долучення їх пояснень до матеріалів, доданих до протоколу, вихожу з наступного.

Зокрема, ч 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначеної Інструкції та Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння. Огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; лікарем закладу охорони здоровя (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. З аналізу зазначених вимог закону вбачається, що присутність двох свідків при проведенні працівниками поліції огляду на стан спяніння є обовязковим лише в тому разі, якщо він проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів за результатами використання яких встановлюється факт перебування особи в стані алкогольного спяніння, або у разі ухилення особи від огляду на місці чи від проведення огляду в закладі охорони здоровя, а у випадку здійснення такого огляду безпосередньо в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення без залучення свідків.

В даному випадку підставами для проведення медогляду в К3 «Черкаський обласний наркологічний диспансер» був запах алкоголю з ротової порожнини ОСОБА_3 та нестійка хода, що було виявлено працівником ПП при первинному огляді. В подальшому, він був супроводжений для встановлення вказаного факту до закладу охорони здоров'я, де, в присутності лікаря ОСОБА_9, який проводив огляд, від медогляду на стан спяніння ухилився.

Щодо належності та допустимості, як доказів, пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, долучених до протоколу про адміністратвине правопорушення, приймаю до уваги, що посилання на пояснення свідків наявні в протоколі про адміністратвине правопорушення. При цьому, наведені свідками пояснення, надані працівникам поліції, які долучені до протоколу, сумнівів у їх достовірності не викликають.

З приводу посилань ОСОБА_3 на порушення судом першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП щодо завчасного сповіщення про час, дату та місце судового розгляду, то вони, не являються підставою для скасування або зміни судового рішення, оскільки судовий розгляд, як це вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, проводився за безпосередньої участі останнього.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних за результатами розгляду суддею клопотання останнього про направлення матеріалів справи про адміністравтине правопорушення до суду, за місцем проживання правопорушника, визнаю обґрунтованими.

Разом з цим, справа про адміністравтине правопорушення щодо ОСОБА_3 розглянута суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси, тобто судом, за місцем вчинення правопорушення, що цілком узгоджується з вимогами ст. 276 КУпАП.

Тому, підстав вважати, що справа про адміністравтине правопорушення щодо ОСОБА_3 розглянута з порушенням правил територіальної підсудності, не вбачається.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адмінстягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, то воно відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника і не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2018 щодо ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2018, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2018.

В решті апеляційних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2018 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба