Справа № 711/1141/18
Провадження № 3/711/605/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Черкаси 29 березня 2018 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкас Угорчук В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, інваліда війни 3 групи, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, яке виразилось в тому, що біля 18 год.13 хв. 05.02.2018 р. поблизу будинку 138 по вул. Смілянській в м. Черкаси він поводив себе агресивно та міг своїми діями завдати шкоду оточуючим, створити реальну небезпеку, намагався завдати удару по руці поліцейському, на законну вимогу припинити свої дії та заспокоїтись не реагував.

При розгляді справи ОСОБА_1 винним себе не визнав і пояснив, що поліцейські провокували його, безпідставно запідозрили у керуванні транспортним засобом з ознаками спяніння, жодних законних вимог йому не висували, тому він не міг злісно порушувати законні вимоги поліцейського.

Суду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який є доказом згідно із ст. 251 КУпАП, надано інші докази: протокол № 010337 адміністративного затримання, рапорт поліцейського ОСОБА_2, виписку із амбулаторної карти № 227. ОСОБА_1 надано суду відеозапис події, зробленого поліцейським. Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 278 КУпАП суддею витребувано відеозапис із нагрудних камер поліцейських.

При вирішенні питання про наявність/відсутність в діях/бездіяльності ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення слід виходити з такого.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, відповідальність особи наступає за злісну непокору не простому розпорядженню або вимозі поліцейського, а законному. Крім того, ці вимога або розпорядження повинні виходити від поліцейського у звязку з виконанням ним службового обовязку.

Вирішуючи питання про законність вимог працівника поліції, потрібно виходити з положень п.п. 10 і 11 ч.1 ст. 23 Закону України про те, що поліція відповідно до поставлених на неї завдань:

-вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях;

-регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього рухуйого учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

а також положень ст. 36 цього Закону про те, що поліцейський уповноважений вимагати від особи (осіб) залишити визначене місце на певний строк або заборонити чи обмежити особам доступ до визначеної території або обєктів, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоровя людей, для збереження та фіксації слідів правопорушення. Поліцейський може обмежувати або забороняти рух транспорту і пішоходів на окремих ділянках вулиць і автомобільних доріг у разі затримання осіб відповідно до закону, під час аварій, інших надзвичайних ситуацій, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоровя людей.

Також враховується те, що у відповідності до ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З рапорту поліцейського ОСОБА_2 встановлено, що він разом із поліцейським ОСОБА_3 прибув на допомогу іншому екіпажу поліцейських, які складали документи щодо можливої відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння. При цьому ОСОБА_1 вів себе агресивно, провокував поліцейських, намагався нанести удар по руці поліцейському, не реагував на вимоги заспокоїтись, тому його доставлено до закладу охорони здоров'я, де ОСОБА_1 намагався втекти і уникнути складання адміністративних матеріалів.

З виписки із амбулаторної карти вбачається, що ОСОБА_1 о 18 год. 45 хв. 05.02.2018 р. був тверезий, але встановлено факт вживання алкоголю (0,2 проміле).

Вказане свідчить про те, що поліцейські діяли правомірно, вимагаючи від водія ОСОБА_1 пройти огляд для виявлення стану спяніння, тому що у них були підстави вважати, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З огляду на викладене інформація, яка міститься на диску з відеозаписом, що зроблений працівниками поліції, визнається доказом.

Дослідженням цього доказу встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейських пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння вів себе агресивно: кричав, розмахував руками в безпосередній близькості від поліцейських, намагався нанести удар рукою поліцейському, незважаючи на неодноразові прохання і вимоги поліцейських заспокоїтись і зберігати дистанцію між ним та поліцейськими, а також виходив на проїжджу частину дороги, імітував напад на нього з боку співробітників поліції. Цими своїми діями він наражав на небезпеку і себе, і оточуючих, зокрема, поліцейських, які належним чином виконували свої службові повноваження.

Його відмова підкоритись законним вимогам поліцейських, які повторювались неодноразово, свідчить про його злісну непокору, тобто про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_1 при розгляді справи в тій частині, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, а поліцейські нібито діяли неправомірно, визнаються неправдивими. Вони спростовуються даними, отриманими при перегляді відеозапису, з якого, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 спочатку взагалі заперечував факт керування ним транспортним засобом і пояснював, що ним керувала інша особа, безпідставно звинувачував поліцейських у тому, що вони застосовують до нього фізичну силу.

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ст. 185 КУпАП, і його вина в цьому доведена. З урахуванням того, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 3 групи, важаю недоцільним застосовувати до нього максимально суворий вид стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст ст. 280, 283, 284 КУАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн.40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області на протязі 10 днів з дня винесення.

Суддя: ОСОБА_4