Провадження № 3/161/3449/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі адвоката ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Луцьку Волинської області, громадянин України, освіта не повна вища, одружений, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, не судимий, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

17.09.2018 року о 19.00 в м. Луцьку по вул. Стефаника, 3, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARHJ-0254 в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 17.09.2018 року він разом з товаришем ОСОБА_3 приїхали на вул. ОСОБА_4, що у м. Луцьку до знайомого на ім'я ОСОБА_1, за попередньою домовленістю з яким мали розпивати спиртні напої. Віктора вдома не було і він (ОСОБА_2.) вирішив повернутись додому. Проте, на його автомобілі лопнув патрубок, через що стався витік охолоджувальної рідини. Оскільки подальший рух своїм транспортним засобом став неможливим, він зателефонував своєму сину - ОСОБА_5, щоб той поміг відбуксирувати автомобіль додому. В той час коли він чекав сина, разом з ОСОБА_3, перебуваючи в автомобілі, вони вживали горілку. Під час вживання горілки автомобіль був припаркований, він нікуди ним не їхав, просто сидів у ньому. Надалі ОСОБА_3 його залишив і через якийсь час на службовому автомобілі під'їхали працівники поліції. Працівники поліції запропонували йому пройти тест на стан сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер», на що він погодився. Тест проходив у присутності двох свідків. З результатами тест він погодився та наголосив патрульному поліцейському, що транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння він не керував, а просто вживав горілку перебуваючи в автомобілі.

Незважаючи на заперечення своєї вини ОСОБА_2 його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, свідок ОСОБА_6, допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є інспектором поліції БУПП ДПП у Волинській області. 17.09.2018 року разом з інспектором поліції ОСОБА_7 вони здійснювали патрулювання м. Луцька. Близько 19.00 на його службовий планшет від чергового Луцького відділу поліції надійшло повідомлення, що на вул. ОСОБА_4 помічений червоний автомобіль марки «Ауді», водій якого перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Приїхавши на вул. ОСОБА_4, вони помітили вказаний автомобіль біля воріт госпіталю ветеранів війни. Вказаний автомобіль був несправний - під ним розтеклася калюжа мастила. За кермом вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_2, який перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння. На цей час ОСОБА_2 в автомобілі перебував один. В ході опитування свідків водій перемістився з місця водія на заднє пасажирське місце. ОСОБА_2 погодився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, не заперечував, що він вживав алкоголь, обставини вживання алкоголю він не пояснював. Ним та інспектором поліції ОСОБА_7 були опитані свідки, складений протокол про адміністративне правопорушення.

поясненнями свідка ОСОБА_8, який пояснив, що він працює сторожем у госпіталі ветеранів війни. 17.09.2018 року в вечорі він перебував на чергуванні. Коли він знаходився біля пропускного пункту до воріт госпіталю під'їхав автомобіль та практично в'їхав у ворота. Він (свідок) підійшов до автомобіля і побачив, що за кермом перебуває раніше йому незнайомий ОСОБА_2 Водій перебував а автомобілі один. Він звернувся до останнього із запитанням що сталося, проте він на це не відреагував, продовжував газувати поки двигун автомобіля не закипів і з нього не витекла охолоджувальна рідина. Коли двигун машини заглох ОСОБА_2 намагався вийти з машини і намагався пересуватися на руках та колінах, оскільки не міг стояти у зв'язку перебуванням у стані сильного алкогольного сп'яніння. Після цього він звернувся до чергової по госпіталю і вона викликали поліцію. Коли приїхали працівники поліції вони запропонували ОСОБА_2 пройти тест на стан алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 погодився і тест показав понад 3 %0. Працівники поліції опитали його (ОСОБА_9.) у якості свідка на місці події.

поясненнями свідка ОСОБА_10 (а.с. 6), перепровіреними в судовому засіданні, з яких вбачається, що 17.09.2018 року близько 19:00 прогулюючись зі своєю сім'єю, він став свідком того, як автомобіль НОМЕР_1 під'їхав на вул. ОСОБА_4 та зупинився. Водій вказаного транспортного засобу, намагаючись пересісти з переднього сидіння на заднє - випав із автомобіля через двері. Вдій в автомобілі перебував один, пасажирів не було. На його думку водій був у стані сильного алкогольного сп'яніння. Підійшовши до нього в процесі спілкування він помітив, що дана особа має різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, не може встояти на ногах . Після цього приїхали працівники поліції та спілкувалися з водієм.

протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 135888 від 17.09.2018 року (а.с. 1);

чеком приладу ARHJ-0254 «Drager Alkotest 6820» (до протоколу серії БД № 317601; тест № 303 від 17.09.2018 року, 19:59) результат якого вказав 3.08 %0 в крові ОСОБА_2 (а.с. 2);

актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_2 проведений у зв'язку з: різким запахом алкоголю з порожнини рота, нестійкою ходою, нечітким мовленням; результат огляду на стан сп'яніння позитивний (3.08 %0); огляд проведений у присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (а.с. 3).

відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора роти № 1 БУПП у Волинській області ДПП рядового поліції ОСОБА_6 (а.с. 7), переглянутим у судовому засіданні.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у суду немає, належних та допустимих доказів будь-якої зацікавленості свідків у результаті розгляду справи, ОСОБА_2 та його захисником суду не надано, а судом в ході розгляді справи не отримано.

Той факт, що свідок ОСОБА_6 є співробітником поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про його зацікавленість у результаті розгляду даної справи.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується його підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_11, суд до уваги не приймає, оскільки, як слідує із їх показань, наданих в судовому засіданні, на місце події вони прибули вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

Невизнання своєї вини ОСОБА_2 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, який має ціллю уникнути відповідальності за вчинене.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР України «водій» - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з довідки УПП у Волинській області ДПП від 18.09.2018 року, ОСОБА_2, за місцем свого проживання отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 03.09.2002 року, а тому останній є «водієм» у розумінні ПДР України (а.с. 4).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція вищевказаної норми законодавства передбачає за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності (як водій), тягне за собою виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в ході розгляду справи судом.

При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, майновий стан.

Обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не вбачаються.

Крім того, суд зазначає, що керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп'яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Так, водій у стані сп'яніння є загрозою для життя та здоров'я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавити його права керування транспортним засобом строком на один рік.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_2 слід також стягнути судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., за наступними реквізитами: банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, рахунок отримувача: 6001.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська