Номер провадження: 33/785/457/18
Номер справи місцевого суду: 521/672/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю захисника ОСОБА_2, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_3, який народився 02 листопада 1989 року, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 24 грудня 2017 року, о 06:30 годині, водій ОСОБА_4, по вул. Мельницької в м. Одесі, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння. Від медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим допустив порушення вимог п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, адвокат ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану постанову суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судове рішення постановлено з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції не зясовано обставини справи, не надано належної оцінки доказам, оскільки докази добуті у процесі фіксування правопорушення не мають належного підтвердження законності набуття інформації. Крім того суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки в судовому засіданні відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про виклик свідків, а також судом застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, незважаючи на те, що останній взагалі не має водійського посвідчення.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску на апеляційне оскарження зазначив, що повний текст копії оскаржуваної постанови він отримав в суді лише 20 лютого 2018 року.

У відповідності до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута судом 12 лютого 2018 року за участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

15 лютого 2018 року захисник ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу повного тексту оскаржуваної постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3

Згідно розписки, яка міститься а матеріалах справи копія постанови була отримана ОСОБА_2 20 лютого 2018 року (а.с.19 оборот), і 02 березня 2018 року в останній 10-й день строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_2 подав до канцелярії Малиновського районного суду м.Одеси апеляційне скаргу.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобовязаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №078131, згідно з яким водій ОСОБА_3, 24 грудня 2017 року в м.Одесі по вул.Мельницька, керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей та шкіри обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова). Від медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим допустив порушення вимог п.п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_3 відмовився від підпису вказаного протоколу, проте в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» не зазначив будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких вказані особи були свідками того, як водій ОСОБА_3, 24 грудня 2017 року приблизно о 07:00 годині ранку, який перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами. При цьому, захисник ОСОБА_2 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. На вказаному відеозапису чітко зафіксований момент неодноразових відмов водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння, як за допомогою газоаналізатора «Drager», так і в закладі охорони здоровя. При цьому ОСОБА_3 вів себе зухвало, нецензурно лаявся в адресу інспекторів поліції, відмовлявся надавати будь-які документи.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 24 грудня 2017 року та інкримінуються водію ОСОБА_3

При цьому, захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду та в апеляційній скарзі не навів будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 діяли неправомірно.

Також апеляційний суд не приймає до уваги пояснення захисника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, оскільки автомобіль не рухався, а стояв на місці, оскільки обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_3 полягає саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України).

Факт того, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом безпосередньо підтверджується, рапортом інспектора УПП в Одеської області капітана поліції ОСОБА_7, відповідно до якого 24 грудня 2017 року, о 06 годині 15 хвилин, до їхнього екіпажу звернувся громадянин та повідомив, що по Іванівському шляхопроводу у напрямку вул. Балківської в м. Одесі, рухається автомобіль «BMW», водій якого, на його думку, перебуває в стані алкогольного спяніння. Рухаючись у вказаному заявником напрямку, на вул.Мельницької був помічений даний автомобіль. При огляді також було встановлено, що в автомобілі за кермом знаходився громадянин ОСОБА_3, при цьому двигун автомобіля був увімкнений (а.с. 6).

Апеляційний суд не вбачає підстав вважати вказаний доказ недопустимим.

При цьому, доводи захисника про те, що автомобілем керував водій ОСОБА_3 спростовуються тим же відеозаписом з реєстратора інспектора поліції, оскільки на момент складання протоколу були відсутні будь-які інші особи, що могли керувати автомобілем ОСОБА_3

Також апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника про те, що ОСОБА_3 взагалі не має посвідчення на право керування автомобілем, оскільки він є громадянином республіки Молдова, а тому міг отримати право на керування автомобілем в Молдові.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_3 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_3 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в звязку з чим відсутні підстави або для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8