Провадження № 33/792/134/18
Справа № 673/1588/17 Головуючий в 1-й інстанції Дворнін О. С.
Категорія: ч. 2 ст. 172-15 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 року м. Хмельницький
Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Кучерявого П.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2017 року,
у с т а н о в и в :
Постановою судді Деражнянського районного суду від 21 грудня 2017 року
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), начальник філії заступник командира військової частини НОМЕР_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн.
Стягнуто з нього судовий збір в дохід держави у розмірі 320 грн.
Згідно з постановою судді, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника філії заступника командира військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону», ч.1 ст.1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 26, 58, 59, 129, 130, 133, 170, 160-173, 196, 213, 268, 263, 286, 368 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 №300, Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України та годування штатних тварин військових частин Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання, затвердженої наказом Міністра оборони України від 09 лютого 2016 №62, діючи всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, вчинив недбале ставлення до військової служби, яке виявилось у неналежному виконанні службових обов`язків під час займання посади начальника філії заступника командира військової частини НОМЕР_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати судового збору, скасувати постанову місцевого суду від 21 грудня 2017 року щодо нього та закрити справу.

Зазначав, що постанова місцевого суду є незаконною, винесена з порушенням всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, що призвело до порушення судом першої інстанції застосування норм матеріального та процесуального права. Відтак, постанова повинна бути скасована, а провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не встановив, у чому саме полягала його службова недбалість та не перевірив наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження неналежного виконання службових обов`язків під час займання посади начальника філії заступника командира військової частини НОМЕР_2 .

Указував, що судом першої інстанції не перевірено належним чином наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.172-15 КупАП, не враховано порушення ст.256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема те, що в протоколі не зазначено час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а з рішення суду не зрозуміло, які конкретно порушення були допущені ним.

Окрім цього, із протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, його письмових пояснень, вбачається, що він вину у скоєному визнав частково. Водночас місцевий суд у постанові визнав встановленим як обставину, що пом`якшує відповідальність, повне визнання ним своєї вини, що суперечить матеріалам справи.

Таким чином, на думку апелянта, за матеріалами справи та зібраними у справі доказами його вина є недоведеною.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 на підтримання доводів, зазначених у апеляційній скарзі, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, приходжу до висновку про таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом (ч.7 ст.294 КУпАП).
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст.252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді зазначених вимог закону не дотримався.
Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , місцевий суд зазначив, що дослідив наявні в матеріалах справи докази та дійшов висновку про те, що його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.172-15 КУпАП як недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.
Згідно з ч.2 ст.172-15 КУпАП, адміністративним правопорушенням у даному випадку є недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, полягає у суспільно небезпечній бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби із суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і її наслідками.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
Уважаю, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не встановив, у чому саме полягала службова недбалість ОСОБА_1 , та не перевірив наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження цього, тобто, не виклав опис обставин, установлених під час розгляду справи відповідно до вимог ст.283 КУпАП.
За таких обставин постанова судді є необґрунтованою і такою, що суперечить вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.
Водночас апелянт не надав будь-яких належних доказів того, що він не мав реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з покладенням на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо).
Як установлено апеляційним судом, філію військової частини НОМЕР_2 сформовано відповідно до спільної директиви МО України та ГШ ЗС України від 08 листопада 2016 року на території військового містечка № НОМЕР_3 села Шпичинці Деражнянського району Хмельницької області.
Наказом першого заступника начальника ГШ ЗС України від 30 січня 2017 року №11 начальником філії заступником командира військової частини НОМЕР_2 було призначено підполковника ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 березня 2017 року №278-ОД, філія військової частини НОМЕР_2 була створена 30 березня 2017 року як відокремлений підрозділ штату 12/062 у селі Шпичинцях Деражнянського району Хмельницької області.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника філії заступника командира військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , діючи всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, вчинив недбале ставлення до військової служби, яке виявилось у неналежному виконанні службових обов`язків під час займання посади начальника філії заступника командира військової частини НОМЕР_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, тобто, недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Унаслідок особистої недисциплінованості, безвідповідальності та недбалого ставлення до обов`язків військової служби, ОСОБА_1 недбало поставився до виконання обов`язків військової служби, чим заподіяв відповідну шкоду інтересам військової служби, яка виявилась у грубому порушенні вимог Статутів Збройних Сил України та військової дисципліни.
Проведеним 17 жовтня 2017 року військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону та Хмельницьким зональним відділом Військової служби правопорядку у Збройних Силах України вивченням стану законності та заходів щодо її забезпечення у філії 3046 центральної бази інженерних боєприпасів військової частини НОМЕР_2 було встановлено таке.
На території філії військової частини НОМЕР_2 (с. Шпичинці) знаходиться будівля лазні, яка потребує капітального ремонту, не використовується за призначенням, а помивка особового складу філії військової частини НОМЕР_2 в лазні здійснюється неналежним чином на порушення п.5.14.15, 5.14.16 Положення про військове (корабельне) господарство ЗС України, затвердженого наказом Міністром оборони України від 16 липня 1997 року №300.
Так, у порушення вимог ст.ст.196, 368 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за 20 м від місця приготування їжі було розміщено звалище харчових та побутових відходів.
У порушення вимог ст.268 та ст.286 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, черговий їдальні та робітники які залучаються до виконання робіт по їдальні наказом по військовій частині не призначаються та в день заступання медичний огляд не проходять.
У порушення вимог ст.213 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перевірка якості приготування їжі, контрольне зважування порцій, та перевірка санітарного стану приміщень їдальні та столово-кухонного інвентарю посадовими особами філії військової частини НОМЕР_2 не здійснювалась взагалі.
У порушення п.5.4.16 Положення про військове (корабельне) господарство ЗС України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, видача матеріальних засобів зі складу здійснювалась без накладних, облік продовольства був відсутній, отримане продовольство не оприбутковувалось.
У порушення п.4 розділу І Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України та годування штатних тварин військових частин Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання, затвердженої наказом Міністра оборони України від 09 лютого 2016 року №62, приготування їжі здійснювалось без розкладки продуктів, розкладка продуктів на місці приготування їжі та в їдальні була відсутня.
Окрім того, у порушення вимог ст.ст.129, 130, 133, 160-173 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішній порядок у казармі, де розміщений особовий склад, не підтримується; відсутні приміщення, які передбачені при розміщенні підрозділів; місця несення служби добовим нарядом не відповідають вимогам Додатку 7 до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо утримання приміщень.
Також у порушення п.6.4., 6.5 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом міністра оборони України від 09 грудня 2002 року №402, зберігання продуктів було організовано в колишньому спальному приміщенні, яке не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам. Прибирання приміщення в кінці робочого дня (не рідше одного разу на добу) або після кожного відпускання продовольства не проводиться, ваговимірювальні прилади, термометри, полички та стелажі відсутні.
У порушення п.2 розділу І Керівництва щодо утримання військових їдалень від 10 січня 2000 року, місце контролю за повнотою доведення норм не обладнано, що унеможливлює здійснити контроль за повнотою доведення встановлених норм до військовослужбовців, які харчуються; спеціальний одяг у кухаря відсутній.
Отже, під час цієї перевірки та перевірки, проведеної в період 24 25 липня 2017 року, виявлено порушення в організації розміщення, харчування та лазне-прального обслуговування військовослужбовців, що може призвести до настання негативних наслідків, пов`язаних зі збереженням їх здоров`я.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена сукупністю зібраних та досліджених у справі доказів, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП від 20 жовтня 2017 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 про часткове визнання ним вини; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №41 від 09 лютого 2017 року; копіями посвідчень; обов`язками начальника філії заступника командира військової частини НОМЕР_2 ; доповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 20 жовтня 2017 року (вих. 2367); письмовими поясненнями ОСОБА_3 та інших опитаних осіб; копіями наказів; рапортом та іншими матеріалами справи.
Доводи ОСОБА_1 про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції при перегляді справи та до уваги не беруться.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, не вбачається.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Апеляційний суд, виходячи з конкретних обставин справи, визнає це правопорушення триваючим, бо воно відбувалося під час займання ОСОБА_1 посади начальника філії заступника командира військової частини НОМЕР_2 , а не НОМЕР_1 , як зазначено у вступній частині постанови судді, починаючи з 30 березня 2017 року і до 17 жовтня 2017 року, коли його було виявлено.
Таким чином, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом закінчились строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП, тому відповідно до п.7 ст.247 КУпАП справа підлягає закриттю.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням передбачених ст.38 КУпАП строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області /підпис/ М.С. Матущак
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області М.С. Матущак