Справа № 748/3154/17 Головуючий у 1 інстанції Криворученко Д.П.
Провадження № 33/795/88/2018
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

адвоката Данича О.С., діючого в інтересах ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, непрацюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом ОСОБА_2 було визнано винним в тому, що він 26 листопада 2017 року о 21 год. 30 хв. в с. Хмільниця, по вулиці Дружби, 23-б, Чернігівського району, Чернігівської області, керував автомобілем марки «MAZDA 323», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Переконаний, що суд розглядаючи справу відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, спрощено підійшов до судового розгляду. Стверджує, що висновок суду про його неявку не відповідає дійсності, адже повідомляв суд, що перебуває на лікуванні, а тому подавав заяву про перенесення судового засідання на іншу дату. Оскільки не був присутній при розгляді справи, був позбавлений можливості давати особисті пояснення і подавати докази на спростування своєї вини. Вважає, що за відсутності його пояснень, суд повинен був принаймні безпосередньо дослідити пояснення свідків, в тому числі і інспектора поліції, який складав протокол, проте суд обмежився лише перерахунком матеріалів, які були додані до протоколу.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань про відкладення судового засідання на день розгляду апеляційної скарги 12 березня 2018 року не надходило. В засіданні апеляційного суду його інтереси представляв адвокат Данич О.С. Відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності при розгляді адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП не є обов'язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність ОСОБА_2

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши доводи адвоката, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, перевірених в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 листопада 2017 (а.с.3) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 26 листопада 2017 року о 21 год. 30 хв. в с. Хмільниця, по вулиці Дружби, 23-б, Чернігівського району, Чернігівської області, керував автомобілем марки «MAZDA 323», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, про що інспектором поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення. Огляд на стан сп'яніння у встановленому Законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 26.11.2017 року, на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи №1127, складеному о 22 год.15 хв. 26.11.2017 року. В присутності трьох осіб посвідчена відмова ОСОБА_2 від підпису про ознайомлення з результатами огляду.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суддя правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, що забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Доводи скарги про порушення його права на повноцінний судовий захист, а саме неможливості дати особисті пояснення не знайшли свого підтвердження, адже судові засідання неодноразово відкладалися (а.с.10, 12) і саме за заявою особи у зв'язку з лікуванням ОСОБА_2 При цьому судом були зроблені запити до лікувальних закладів, які надавали особі медичну допомогу, витребувані відповідні довідки, і жодна з цих довідок, а також відповіді з лікарень на запит суду не вказують про отримання лікування особою в день розгляду адміністративної справи місцевим судом, а також неможливості брати участь в судовому засіданні. Варто також зауважити, що висновок суду про належне повідомлення особи про час та місце розгляду справи 30 січня 2018 року відповідає дійсності (а.с. 17). Клопотання ж особи, зроблене в телефонному режимі (а.с. 9) про неможливість приймати участь в судовому засіданні 18 грудня 2017 року о 08 год. 30 хв., не вказує про те, що і всі послідуючі судові засідання мають бути відкладені автоматично.

Що стосується зауваження апелянта про необхідність безпосереднього дослідження пояснення свідків, а також допиту інспектора поліції, який складав протокол, то дані твердження є безпідставними.

Під час складання протоколу ОСОБА_2 не оспорював відсутності свідків скоєного ним правопорушення. Зауважень щодо змісту протоколу, зокрема про відсутність свідків, при підписанні ним протоколу про адміністративне правопорушення не надходило. Ці дії працівників поліції ОСОБА_2 не оскаржував і до вищестоящих правоохоронних органів та прокуратури.

Крім того, відповідно до розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, не передбачено обов'язкової присутності свідків при проведенні огляду щодо виявлення стану сп'яніння у закладах охорони здоров'я.

Суд розглядає будь-яку справу на засадах змагальності, а клопотань від ОСОБА_2 про виклик свідків та витребування додаткових доказів не надходило. Тому місцевий суд правильно розглянув справу у межах поданих суду доказів.

Станом на день постановлення оскаржуваного судового рішення 30 січня 2018 р. ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи і згідно наявних у справі документів він не перебував на лікуванні в цей день. Адвокатом Даничем О.С. до суду подано довідку про звернення ОСОБА_2 до лікувального закладу 30.01.2018 р. і постановлення йому діагнозу захворювання, яке потребує амбулаторного лікування що на думку адвоката є підставою визнати порушення прав особи в судовому засіданні та є підставою для скасування судового рішення. Суд ставиться критично до цього документу і не вважає його таким, що свідчить на користь ОСОБА_2 Надана суду довідка видана на ім'я ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1, тоді як з усіх процесуальних документів справи, в тому числі особистої заяви ОСОБА_2 від 22.02.2018 р. вбачається, що він є мешканцем с. Хмільниця Чернігівського району. У довідці зазначено встановлений лікарем діагноз, проте ніяких інших доказів того, що ОСОБА_2 після цього перебував на лікуванні і не міг у зв'язку з цим з'явитись до суду, в судове засідання не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справу може бути розглянуто у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про її своєчасне сповіщення про день і час розгляду справи та від особи не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки ОСОБА_2 був сповіщений належним чином про день і час розгляду відносно нього справи 30.01.2018 р., клопотань він нього про відкладення розгляду справи не надходило, то місцевий суд мав право розглянути справу відносно ОСОБА_2 у його відсутності. Наведені обставини спростовують твердження апелянта та його захисника про порушення прав ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього місцевим судом.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення повністю доведена вказаними вище доказами.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняті до уваги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Демченко