Справа № 761/5588/18
Провадження № 3/761/2284/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, прокурора Савенко Д., при секретарі Калініченко Є.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з управління захисту економіки у м. Києві департаменту захисту економіки НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у період часу з 22.09.2016 по 26.06.2017 обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу технічного регулювання, охорони праці та соціальної політики Управління безпеки на транспорті та технічного регулювання Міністерства інфраструктури України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 даного Закону, під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що йому не було відомо про необхідність подачі декларації при звільненні.

Заслухавши думку учасників розгляду справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Так, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що 20.06.2017 відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України будучи звільненим з посади головного спеціаліста відділу технічного регулювання, охорони праці та соціальної політики Управління безпеки на транспорті та технічного регулювання та 26.06.2017 фактично припинивши діяльність, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування після отримання трудової книжки, маючи електронний цифровий підпис необхідний для входу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки 28.04.2017 останнім подано щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, будучи зобов'язаним, як суб'єкт декларування, передбачати та допускати настання наслідків у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 22.12.2017 та виправлену декларацію 22.12.2017, тобто не своєчасно без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Оцінивши у сукупності докази, та враховуючи положення ст. 68 Конституції України, відповідно до якої «Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності», суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, судом враховується відсутність обставин, які обтяжують чи пом'якшують відповідальність, особу порушника, його майновий стан, відношення ОСОБА_1 до скоєного.

Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, з урахуванням особи правопорушника, буде визнано достатнім, а тому суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, 268 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», п. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п'ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь держави, судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Бугіль