Справа № 473/4298/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"02" березня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Зубар Н.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора Ватуліної А.І.,

особи, відносно якої розглядається справа, ОСОБА_2,

його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що надійшли до суду від Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки ОСОБА_4 поліції України відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, має малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працює молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)», до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, до категорії ліквідатора на ЧАЕС не відноситься, статусу учасника війни не має, -

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов протокол №134 від 13.12.2017 року, складений за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2

Згідно із протоколом №134 від 13.12.2017 року - ОСОБА_2 працює на посаді молодшого інспектора охорони Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» відповідно до наказу Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області №28 о/с від 21.06.2005 року. Згідно отриманих кадрових документів субєктом, який склав протокол, встановлено, що 05.02.2009 року ОСОБА_2 присвоєне та при звільненні з посади перебував у спеціальному званні прапорщика внутрішньої служби, що відноситься до звання рядового складу.

В протоколі зазначено, що 18.05.2016 року постановою Кабінету Міністрів України №343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» Державну пенітенціарну службу України ліквідовано та встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної пенітенціарної служби що ліквідується в частині реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Також цією постановою Державну установу «Вознесенська виправна колонія (№72)» віднесено до цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій, що відносяться до сфери управління Міністерства юстиції, яке в свою чергу отримало повноваження щодо реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

В протоколі зазначено, що згідно п.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п.1 ст.3 цього ж Закону (підпункт Д - особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби), зобов'язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «А» і «В» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

В протоколі зазначено, що відповідно до підп. Д п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону та є суб'єктом декларування.

В протоколі №134 від 13.12.2017 року зазначено, що за результатами проведених заходів фінансового контролю встановлено, що 04.05.2017 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу у ОСОБА_5 придбана квартира №11, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.Соборності, 49. За вказаним договором за домовленістю сторін вартість квартири склала 96650 (дев'яносто шість тисяч шістсот п'ятдесят) гривень.

Відповідно до Інформаційної довідки №100229872 від 12.10.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 04.05.2017 р. укладено вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомості між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та в той же день проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на вищевказану придбану ним квартиру.

В протоколі зазначено, що 04.05.2017 року після укладення договору купівлі-продажу, виконання умов договору, після його підписання та проведення нотаріусом реєстраційних дій на вказаний об'єкт нерухомості, ОСОБА_2 остаточно стало відомо про набуття ним прав та зобов'язань щодо придбаного майна. Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це ОСОБА_4 агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

В протоколі зазначено, що порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування визначений у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства №3 від 10.06.2016 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за №959/29089). Відповідно до пункту 6 Розділу II зазначеного Порядку суб'єкти декларування письмово повідомляють ОСОБА_4 агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Вказано в протоколі, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 01 січня 2017 року складав 1600 гривень. Відповідно 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складало 80000 гривень.

В протоколі зазначено, що таким чином у ОСОБА_2 після придбання вказаного будинку виник обов'язок, передбачений частиною 2 статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити про суттєві зміни у майновому стані НАЗК.

Протокол містить посилання на те, що відповідно до положень статей 251-253 Цивільного Кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, із плином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

В протоколі зазначено, що у ОСОБА_2 виник обов'язок повідомити ОСОБА_4 агентство з питань запобігання корупції про суттєві змін в майновому стані в період часу з 00 год. 00 хв. 05.05.2017 по 23 год. 59 хв. 14.05.2017, шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://publik.nazk.gov.ua.

Особа, яка склала протокол, зазначила, що за результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, було встановлено, що ОСОБА_2 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подане 30.11.2017. В подальшому 04.12.2017 зроблено скріншот сторінки веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим підтверджено порушення ОСОБА_2 строків подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

При проведенні опитування 30.11.2017 ОСОБА_2 пояснив, що був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та пояснив, що не знав про обов'язковість подання ним повідомлення про суттєві зміни в майновому стані після придбання майна.

Також, 29.11.2017 було опитано начальника відділу по роботі з персоналом Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_6, який вказав, що на виконання своїх посадових обов'язків він проводив заняття серед особового складу Установи з доведення вимог Закону України «Про запобігання корупції» та особисто їх доводив ОСОБА_2

Управлінням захисту економіки в Миколаївській області ДЗ ОСОБА_4 поліції України витребувані документи, згідно яких встановлено, що ОСОБА_2 09.01.2017 був присутній на заняттях з теми «Запобігання та протидія корупції в органах та установах виконання покарань» та отримав з цієї теми оцінку «3 (задовільно)».

Також, Управлінням захисту економіки в Миколаївській області ДЗ ОСОБА_4 поліції України витребувані документи, згідно яких встановлено, що ОСОБА_2 з 16.04.2017 по 27.05.2017 перебував у черговій відпусті за 2017 рік. Період відпустки ОСОБА_2 співпадає з періодом подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до абз. 9 підп. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 №223- 943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 у визначений законодавством термін подання повідомлення про суттєві зміни перебував у відпустці, що не є поважною причиною порушення вимог законодавства.

Вказано, що ОСОБА_2 отримав електронні цифрові підпис 28.03.2017 через Акредитований центр сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується витягом від 04.12.2017 року, що можна вважати як наявність потенційної можливості подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Управління захисту економіки в Миколаївській області ДЗЕ ОСОБА_4 поліції України в протоколі вказало, що має лист з Національного агентства з питань запобігання корупції, де вказані дати некоректної роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме з 01.01.2017 по 19:30 04.01.2017 та в період з 24 по 28.03.2017 здійснювались заходи з оптимізації та переконфігурування ресурсів Реєстру. Зазначено, що ОСОБА_2 мав потенційну можливість подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в період з 05.05.2017 по 14.05.2017 у зв'язку із наявністю електронних ключів для входу в Реєстр.

Дата вчинення правопорушення, згідно із протоколом 15.05.2017 року.

Дата виявлення правопорушення: 04.12.2017 під час огляду електронних документів ОСОБА_2 на веб-сайті Реєстру та фактичного підтвердження відсутності повідомлення про суттєві зміни і майновому стані.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачене ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є місце роботи суб'єкта правопорушення, відповідно до якого особа набула статусу суб'єкта декларування, а саме Державна установа «Вознесенська виправна колонія (№72)», що розташована за адресою Миколаївська область м. Вознесенськ, вул. Київська, 300.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч.2 ст.172-6 КУпАП як неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП - не визнав, пояснив, що ніяких навчань саме про повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в ВК №72 із ним не проводилися. Кожен раз перед чергуванням їм лише повідомляли про заборони в частині передачі речей засудженим, а також про обмеження у роботі, повязані із засудженими. Вказав, що нічого не знав про таке повідомлення як повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Як би знав то вчасно подав би таке повідомлення. Пояснив, що декларацію за рік на сайті НАЗК йому допомагала заповнювати дружина.

Свідок ОСОБА_7, допитаний за клопотанням сторони захисту, який працює заступником чергового в ДУ Вознесенська ВК №72, допитаний за клопотанням сторони захисту, пояснив, що начальник відділу кадрів ОСОБА_6 навчань із ними щодо вивчення положень закону України «Про запобігання корупції» - не проводив. Заняття з приводу запобігання корупції проводилися лише в частині попередження незаконних стосунків із засудженими. ОСОБА_6 не повідомляв їх про необхідність подачі електронного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (на суму більше 50 прожиткових мінімумів) і про такий свій обовязок свідок дізнався лише після того, що трапилося із ОСОБА_2. В журналі про проведення таких навчань свідок не розписувався, лише в журналі оперативного співробітника, іспитів, заліків саме про такі повідомлення з ними проведено не було. Не проводив занять і будь-хто інший з цього питання. В тому числі й керівництво установи. Щорічну декларацію свідок подав у лютому чи квітні минулого року. Про необхідність подачі щорічної декларації та про терміни її подання йому повідомив ОСОБА_6. Про це ж повідомив і ОСОБА_2, який працював із ним в одну зміну.

Свідок ОСОБА_8, допитаний за клопотанням сторони захисту, який працює молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки в ДУ Вознесенська ВК №72, допитаний за клопотанням сторони захисту, надав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_7, підтвердивши, що ні начальник відділу кадрів ОСОБА_6, ні керівництво установи не проводили із особовим складом заняття з приводу вивчення положень закону України «Про запобігання корупції», в т.ч. і про повідомлення про зміни в майновому стані.

Свідок ОСОБА_9, допитаний за клопотанням прокурора, пояснив, що працює старшим інспектором відділу звільнення засуджених в ВК №72, та вказав, що співробітникам колонії на шикуванні доводилися до відома обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», зокрема про необхідність своєчасної подачі декларації, відповідальності за її неподання, строків подання, а також про необхідність повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Чи був присутній при цьому ОСОБА_2 свідок не знає. Також свідок вказав, що особисто із ним співробітник колонії ОСОБА_6 в індивідуальній бесіді пояснював про декларування суттєвих змін в майновому стані. Чи проводилися такі індивідуальні бесіди чи навчання ОСОБА_6 із ОСОБА_2 йому не відомо.

Свідок ОСОБА_10, допитаний за клопотанням прокурора, який теж працює в ВК №72, пояснив, що в індивідуальній бесіді ОСОБА_6 йому доводив до відома, щодо необхідності подачі декларації, запобігання конфлікту інтересів, а також про повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що означає повідомлення у разі придбання майна на суму, що в 2017 році перевищує 80000 грн. Був бланк, де всі розписувалися про ознайомлення. Чи проводилися індивідуальні бесіди та навчання із ОСОБА_2 йому особисто не відомо.

Прокурор просила визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та застосувати відносно нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, так як відповідно до ст..68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Захисник та особа, яка притягується до відповідальності, - просили провадження закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення. Так, захисник вказав про те, що ОСОБА_2 не знав про необхідність повідомляти про суттєві зміни в майновому стані і про такий обовязок адміністрацією ВК до його відома не було доведено належним чином. Наданий журнал навчань захисник просив визнати недопустимим доказом, оскільки він не підтверджує того, що із ОСОБА_2 проводилися навчання саме в частині обмежень, визначених законом України «Про запобігання корупції», визначених ст..52 цього закону. Захисник вказав, що період часу, який зазначений в протоколі як час, коли ОСОБА_11 мав подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані той перебував у відпустці, тому не мав можливості через відсутність доступу до компютера подати таке повідомлення. Вказав, що майно, придбане ОСОБА_2 придбане в період шлюбу, тому діють норми Сімейного Кодексу України і ОСОБА_2 фактично набув право власності на ? частини квартири, що не утворює за вартістю складу правопорушення. Крім того, захисник просив визнати недопустимими доказами скріншот огляду сторінки Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, оскільки невідомо хто і коли його оглядав; сам протокол про адміністративне правопорушення, оскільки той був вже складений та надрукований завчасно, не на спеціальному бланку, а особа, яка вручала його ОСОБА_2 не представлялася та посвідчення не надавала; наданий список осіб із оцінками; а також Інформацію із Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно, отриманий прокурором Ярош В.В., який згідно із чинним КУпАП - не уповноважений збирати докази у справі. Також захисник вказав, що ОСОБА_2 взагалі не належить до субєктів, визначених в п.Д ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи позиції учасників процесу суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

За правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзаци другий, третій підпункту 3.1 пункту 3 Рішення від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 42 Рішення ЄСПЛ у рішення «БЕНДЕРСЬКИЙ ПРОТИ УКРАЇНИ» (Заява № 22750/02) від 15 лютого 2008 року визначено, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. Обов'язок мотивувати судове рішення також пов'язаний із принципом рівності. Суд у силу змагальності процесу повинен дати відповідь на аргументи сторін. Якщо він не дає відповідь на аргументи котроїсь зі сторін, то у такий спосіб надає перевагу іншій стороні (параграфи 30-35 Рішення ЄСПЛ від 7 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії» (Case of Donadze v. Georgia)).

Обов'язок суду мотивувати судове рішення також спрямований на втілення принципу верховенства права, а саме підтримання довіри громадян до суду: вмотивованість судового рішення демонструє сторонам те, що вони були почуті, забезпечує публічний контроль за здійсненням правосуддя (параграф 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України»). Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючі надані сторонами докази із врахуванням вимог 252 КУпАП, суд вважає недопустимим доказом та таким, що не може бути покладений в основу обвинувачення ОСОБА_2 протокол №134 від 13.12.2017 року, оскільки згідно із цим протоколом ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він вчинив адміністративні правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 Кодексі України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установ банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані. Диспозиція цієї статті є альтернативною та містить кілька діянь, кожне із яких може утворювати окремий склад правопорушення, натомість як в протоколі не вказано у вчиненні яких із цих діянь обвинувачується ОСОБА_2 Тим самим порушено вимоги як ст.256 КУпАП, так і п.37 рішення Рішення ЄСПЛ у справі «Жупнік проти України» від 09.12.2010 року (Заява № 20792/05). п.п.34, 35 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року.

Крім того, протокол №134 від 13.12.2017 року складено не на фірмовому бланку, як того вимагає Наказ МВС від 06.11.2015 року №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» - розділ ІІ п.5. (Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер). Натомість як п3. Наказу МВС 06.11.2015 року №1376 передбачає: «Забезпечення бланками протоколів про адміністративні правопорушення… покласти на структурний підрозділ центрального органу управління поліцією, до компетенції якого належить питання матеріального забезпечення, і здійснювати на основі узагальнення наданої органами поліції інформації про необхідну кількість бланкової продукції».

Складення протоколу завчасно, за відсутності особи, відносно якої він складений, без врахування її пояснень теж свідчить про порушення вимог ст.256 КУпАП.

Надані письмові пояснення ОСОБА_2 від 30.11.2017 року були відібрані ОСОБА_12 до моменту виявлення події, оскільки в протоколі №134 від 13.12.2017 року вказано, що подію було виявлено при огляді веб-сайту Реєстру 04.12.2017 року, тому виникають обґрунтовані сумніви щодо того, коли ж було виявлено та ким обставини, які стали підставою для складання вказаного протоколу, оскільки ОСОБА_2 опитувався фактично раніше, ніж було виявлено факт відсутності повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Те саме стосується й письмових пояснень від 29.11.2017 року ОСОБА_6 Крім того, цей свідок в судовому засіданні їх не підтвердив, оскільки його явку не було забезпечено стороною обвинувачення.

Згідно із листом прокуратури Миколаївської області від 30.10.2017 року № 32-201вих-17 на імя начальника УЗЕ в Миколаївській області ОСОБА_13 було направлено для опрацювання та прийняття рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення повязане з корупцією матеріали Вознесенської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_2 та вказано, що після опрацювання матеріалів просять до 10.11.2017 року скерувати до прокуратури області проект протоколу для погодження або обґрунтовану довідку про відсутність в діях вказаної особи ознак адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією. До листа вказано, що додається 12 аркушів без переліку яких саме документів.

Вказаний лист свідчить про те, що докази у даному провадженні були зібрані не повноважним субєктом, оскільки ч.2 ст.251 КУпАП передбачає щообов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Прокурор не має таких повноважень, оскільки згідно із ст.255 КУпАП прокурори не уповноважені складати протоколи за ст.172-6 КУпАП.

Те саме стосується й інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 яка була сформована та отримана прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_14, а не уповноваженими на це посадовими особами поліції як того вимагає ч.2 ст.251 КУпАП.

Наданий скріншот результатів огляду Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на якому вказано лише час: 15-37 та не вказано дату огляду та ким його проведено за параметрами пошуку ОСОБА_2 містить дані про те, що ОСОБА_2 подав щорічну декларацію 29.03.2017 року та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 30.11.2017 року, - не є належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий не відомо ким та не підтверджений офіційними даними чи відповіддю держателя Реєстру.

Супровідним листом від 28.11.2017 року за №277/01-16 на вих.№5777/39/113/01-17 від 21.11.17 р. Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Миколаївській області приватним нотаріусом ОСОБА_15 надано засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири посвідченого 04.05.2017 року за №433. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04.05.2017 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до запиту Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Миколаївській області від 16.11.17 р. №5713/39/113/01-17 у начальника Вознесенської ВК №72 ОСОБА_16 витребувано копії документів ОСОБА_2: наказу на призначення на посаду; посадової інструкції; паспорту; податкового номеру; присяги; особової картки; документів, якими підтверджується ознайомлення з обмеженнями, передбаченими ЗУ Про запобігання корупції; документів, якими підтверджується проведення занять, навчань з вивчення антикорупційного законодавства України; табелів обліку робочого часу за період травень - жовтень 2017 року; наказів (розпоряджень) про перебування у відрядженні, лікарняному, відпустці за період травень - жовтень 2017.

Супровідним листом від 28.11.17 р. №72/1.1-25.90 були надіслані документи ОСОБА_2 на вказаний запит.

Згідно витягу з Наказу № 28 о/с від 21.06.2005 року ОСОБА_2 - призначено молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Вознесенської виправної колонії (№72).

Посадова інструкція молодшого інспектора під час супроводження транспортних засобів та забезпечення вантажних робіт від 16.03.2017 року не містить вказівок про заборони та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

25.05.2005 року ОСОБА_2 склав присягу співробітника кримінально0виконавчої системи.

Алфавітна картка на ОСОБА_2 - не містить вказівок про заборони та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно попередження ОСОБА_2 попереджений про фінансовий контроль згідно ЗУ «Про заходи запобігання і протидії корупції» ще в редакції закону від 07.04.2011 року.

Не підтверджує факт навчання ОСОБА_2 про обмеження, передбачені ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», наданий витяг із журналу із оцінками, оскільки в ньому не вказані теми навчання.

Відповідно до Наказу №34/ОС/ВП-17 від 14.04.2017 року було надано чергову відпустку за 2016 рік прапорщику внутрішньої служби ОСОБА_2, молодшому інспектору відділу нагляду і безпеки установи, терміном на 38 діб з 16.04.2017 року по 27.05.2017 року.

Цей Наказ виключає той факт, що місцем вчинення правопорушення є місце роботи ОСОБА_2, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він в період часу, який зазначено як час вчинення правопорушення, - не перебував на робочому місці у звязку із відпусткою.

Згідно з графіком чергувань молодших інспекторів ВНБ не підтверджують жодної із обставин, що підлягає доказуванню в цьому провадженні, тому вони є неналежними доказами.

Як вбачається із роздруківки ПАТ КБ «Приват Банк» від 05.12.2017 року ОСОБА_2 отримав Сертифікат електронного цифрового підпису належить користувачу АЦСК ПАТ КБ «ПриватБанк».

Долучений витяг із Постанови КМУ від 18.05.2016 року №343 відносить до сфери управління Міністерства юстиції ДУ «Вознесенська ВК №72» та вказує про ліквідацію державної пенітенціарної служби.

Згідно із довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ВК №72 є державною установою Міністерства юстиції України, Що виключає віднесення ОСОБА_2 до числа субєктів, вказаних в підп. Д п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (до яких віднесено особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, - а не пенітенціарної служби, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення).

ОСОБА_4 Агентство з Питань Запобігання Корупції від 02.03.2017 року щодо роботи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та лист ОСОБА_4 Агентство з Питань Запобігання Корупції від 23.05.2017 року щодо усунення перебоїв у функціонуванні системи. Актом обстеження окремих функцій інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» - не є належними доказами по справі, оскільки не охоплюють періоди часу, які вказано в протоколі №134 від 13.12.2017 року як час вчинення правопорушення.

Щодо позиції захисту про виникнення у ОСОБА_2 права власності лише на ? частку придбаної квартири, то вона не може бути прийнята судом до уваги, оскільки такі частки в договорі про придбання квартири не визначені, а ст.70 ч.1 Сімейного Кодексу України вказує лише про те, що лише у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Такий поділ між подружжям ОСОБА_2 проведено не було.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого Законом, тобто наявність усіх необхідних елементів об'єктивних та суб'єктивних ознак, які характеризують дане діяння як адміністративне правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, - не можна вважати, як те вказала прокурор, необережним. Про це свідчить положення п.2 підпункт 3 листа ВССУ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» про те, що за ч.1 ст.172-6 КУпАП субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому й правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП не може бути необережним, оскільки склади правопорушень, що передбачені ч.1 та ч.2 ст.172-6 КУпАП є подібними за своїми конструктивними ознаками (різниця лише полягає у видах декларацій).

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це вбачається із ст.172-6 ч.2 КУпАП з субєктивної сторони характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд враховує не лише національне законодавство, а й практику Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст.17 Закону від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», - є джерелом права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02).

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений у статті 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серков проти України» від 07.11.2011 року, заява № 39766/05 зазначив: «34. Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. 35. Коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються враховуючи зміни у повсякденній практиці.

При цьому, у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Рішення від 2 грудня 2010 року, Заява № 30856/03) ЄСПЛ наголосив, що: «43. Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам. Хоча Суд не може замінити своїм рішенням рішення національних судів та його повноваження щодо перевірки дотримання національного законодавства обмежені, його функцією є перевірка обґрунтування національних судів з точки зору Конвенції. Щоб захистити особу від свавілля, недостатньо забезпечити формальну можливість мати змагальне провадження для оскарження застосування положення закону в її справі. Якщо ухвалене в результаті судове рішення не містить обґрунтування або доказової бази, виникле втручання у гарантоване Конвенцією право може стати непередбачуваним та, як наслідок, не відповідати вимозі законності».

Аналіз встановлених судом обставин та матеріалів справи, показів особи, яка притягується до відповідальності, свідків, які не підтвердили факт обізнаності ОСОБА_2 із положеннями статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», свідчать про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні суб'єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. Умислу на вчинення цього правопорушення ОСОБА_2 не мав, такий умисел стороною обвинувачення не доведено, натомість як подія стала наслідком не умисних дій ОСОБА_2, а результатом його необізнаності в чинному законодавстві.

За таких обставин провадження по справі відносно ОСОБА_2 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст.172-6 ч.2, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: підпис: ОСОБА_17

Згідно оригіналу:суддя: