Справа № 266/838/18
Провадженя№ 3/266/356/18

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Пантелєєв Д.Г розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Борятин Дзержинського району Житомирської області, заступника командира 1 ремонтно відновлювального батальйону з морально психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
за ст.172-15 ч.2 КУпАП
ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем та займаючи посаду заступника командира 1 ремонтно відновлювального батальйону з морально психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , 05.06.2017 року недбало поставився до виконання службових обов`язків, не отримав технічні засоби для проведення виховної роботи та підтримання морально психологічного стану, таким чином усунувся від проведення занять, чим порушив ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиросердно покаявся в скоєному та просив суворо не карати
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
З пояснень правопорушника вбачається, що він, виконуючи обов`язок військової служби недбало поставився до своїх службових обов`язків, не провів з військовослужбовцями виховну роботу та не здійснив заходів підтримання морально психологічного стану
Також недбале ставлення ОСОБА_1 до службових обов`язкі підтверджено поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника.).
Частиною 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність військовослужбовців за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
ОСОБА_1 будучи залученим до сил та засобів, що приймають участь в антитерористичній операції повинен виконувати накази, розпорядження та вказівки визначені вищим командуванням, у тому числі передбачені для його підрозділу та за його посадою у зоні проведення АТО, зокрема для підтримання морально-психологічного стану особового складу.
Порушивши свої обов`язки в частині підтримання морально-психологічного стану особового складу, він проявив недбале ставлення до обов`язків військової служби, скоївши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Вирішуючи питання про накладення стягнення, суд, виходячи із мети адміністративного стягнення, характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме щире каяття, вважає можливим накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в мінімальних межах санкції ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Разом із тим, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає можливим звільнити правопорушника від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 40-1, 283, 280, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.