Провадження №3/155/346/18
Справа №155/1559/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року голова Горохівського районного суду Волинської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, водія ПП «ОСОБА_3М.»,

за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Горохівського районного суду Волинської області з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.3 ст.126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 07 жовтня 2018 року о 18 годині 20 хвилин, в місті Луцькц по вулиці Ковельській Волинської області, керував автомобілем Mercedes Benz, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, при цьому був тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом Державною виконавчою службою, чим порушив ПДР України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні своєї вини не визнав пояснив, що про існування постанови про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами від 11 травня 2018 року він не знав, її копії не отримував. Просить провадження в справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: обєкт адміністративного проступку, обєктивну сторону проступку; субєкт адміністративного проступку; субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

Об'єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об'єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об'єктивних умов його здійснення. Обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв'язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак обєктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб'єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Частина 3 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже обовязковою ознакою субєктивної сторони даного правопорушення на переконання судді є вина субєкта правопорушення у формі умислу.

Як вбачається з постанови державного виконавця Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 11 травня 2018 року, яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-4896, виданого 12 листопада 2007 року.

ОСОБА_2 вину у порушенні не визнає та посилається на те, що постанову державного виконавця, якою його обмежено у праві керування транспортними засобами, не отримував, про її існування не знав. Як доказ на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_2 надав до суду постанову державного виконавця від 09 жовтня 2018 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які б спростовували наведене твердження, матеріали протоколу не містять, так само як і доказів, що вказана постанова надсилалась на адресу боржника.

Відтак відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, за наведених обставин, суддя вважає, недоведеною наявність в діях ОСОБА_2 такої обовязкової ознаки субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, як вини у формі умислу, а отже, приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 245, 247, 280, 283, 284 КпАП України, ст.62 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.3 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Голова суду /підпис/

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського районного суду ОСОБА_1