П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2018 Справа №607/16785/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді директора ТОВ «Мевіз», рнокпп: НОМЕР_1,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №19-01-60/311 від 18.12.2017р., ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора ТОВ «Мевіз» вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме: частиною 4 статті 115 Кодексу законів про працю України та статтею 21 Закону України «Про відпустки» встановлено, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно наданих документів, рентгенлаборанту кабінету комп'ютерної томографії ОСОБА_2 надано відпустку тривалістю 24 календарні дні з 31.07.2017 року по 23.08.2017 року (наказ від 27.07.2017 року №24-07/1), а заробітну плату за час відпустки було нараховано в розмірі 583,92 грн., виплачено 16.08.2017 року - 386.00 грн., а решту виплати здійснено 31.08.2017 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю та пояснив, щодо термінів виплати заробітної плати працівникам за весь час щорічної відпустки, то вказані виплати були здійсненні згідно заяви працівника в терміни вказані у заяві. Окрім того, за результатами перевірки норм трудового законодавства Управлінням держпраці було накладено штраф, який підприємством вже сплачено. У звязку із чим, просить суд врахувати вищенаведені обставини і не притягувати його до відповідальності, оскільки в подальшому гарантує дотримання законодавства.

Крім власного визнання, вина ОСОБА_1 повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №19-01-60/311 від 18.12.2017 року; витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-01-60/561 від 18.12.2017р.; заявою про відпустку ОСОБА_2 від 24.07.2017р.; наказом ТОВ «Мевіз» №24-07/1 від 27.07.2017р.; розрахунково-платіжною відомістю ТОВ «Мевіз» за серпень, жовтень 2017р.; відомостями розподілу плати ТОВ «Мевіз» від 16.08.2017р. та 31.08.2017р.; табелем обліку використання робочого часу за серпень 2017р.

З оглянутих судом матеріалів вбачається, що на дату розгляду судом даної справи, товариством повність усунуті порушення трудового законодавства виявленні під час перевірки та відображенні в протоколі про адміністративне правопорушення №19-01-60/311 від 18.12.2017р.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Разом із тим відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приписами статті 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, а також особу порушника, обставини, за яких було вчинено правопорушення, повне усунення на день розгляду справи порушень трудового законодавства, вчинення порушення особою не умисно, вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 41, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись щодо неї усним зауваженням.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_3