Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/89/18 Головуючий в 1-й інстанції - Круглікова А.В.
Єдиний унікальний № 333/5668/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 23.09.2017 року о 20 год. 25 хв. в м. Запоріжжя по вул. Парамонова, буд. 9, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку та на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу «ALKOTEST DRAGER 6820» відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з постановою суду у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння; поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини; показання свідка ОСОБА_3 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Також зазначає, що всі матеріали складені від імені інспектора патрульної поліції Романовського Д.В., але записані різними почерками та різними чорнилами, що вказує на їх складання в різний час та не на місці зупинки водія ОСОБА_2 Пояснення свідків не містять підпис особи, яка їх склала. В поясненні від імені свідка ОСОБА_3 не вказано, що ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на стан сп'яніння та в медичному закладі; пояснення від свідка ОСОБА_5 записані одним почерком від імені інспектора патрульної поліції Романовського Д.В., але тим же почерком записані і слова від імені свідка: «З моїх слів записано вірно, мною прочитано». Між тим, другого свідка під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення не було, що підтверджується вказаними поясненнями. Згідно письмових пояснень очевидців відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 та ОСОБА_5, для проведення фіксації відповідних даних вони були запрошені у якості понятих о 20 год. 38 хв. 23.09.2017 року. Разом з тим, згідно фабули справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП було вчинено ОСОБА_2 о 20 год. 25 хв. того ж дня, тобто відмова правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків мала місце пізніше моменту, який ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 237023 від 23.09.2017 року. Відповідно до рапорту інспектора патрульної поліції Романовського Д.В., який знаходиться також в матеріалах справи, в 20 год. 35 хв. 23.09.2017 року він тільки отримав виклик від оператора громадського порядку про необхідність допомоги за адресою: вул. Парамонова, 9. Відеозапис фіксує події тільки до 20 год. 35 хв. цього дня. В протоколі не зазначено про те, що він відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 плуталась в показах та пояснила, що протокол складався після того, як ОСОБА_2 вже пішов додому і тому він не відмовився від пояснень в протоколі та від підпису. Відеозапис, приєднаний до матеріалів справи постійно переривається, працівники поліції навмисно не фіксували згоду ОСОБА_2 про огляд на стан сп'яніння. Вимога ОСОБА_2 надати йому сертифікат на пристрій Drager Alkotest та документ про його останню перевірку поліцейськими залишена поза увагою, взагалі вказаний пристрій ОСОБА_2 не був пред'явлений для огляду. Також зазначає, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Повістку про виклик до суду 2.12.2017 року він не отримував та не знав про слухання справи в цей день. Адвокат у зв'язку з цим просила відкласти слухання справи, однак суд першої інстанції порушив ст. 268 КУпАП.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 і його захисник не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотрималась, оскільки проаналізувала усі докази у їх сукупності, та надала їм належну оцінку.

Посилання апелянта на порушення його процесуальних прав, в сенсі того, що справа була розглянута за його відсутності, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, з огляду на те, що розгляд справи неодноразово відкладався з різних підстав (зайнятість адвоката у іншому провадженні, хвороба правопорушника). На переконання суду апеляційної інстанції, вказаний факт свідчить про намагання ОСОБА_6 затягнути процес та уникнути відповідальності за скоєне.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надала відповідну правову оцінку.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, дослідивши в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення від 23.09.2017 року серії БР № 237023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1), акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), письмові пояснення свідків (а.с. 5, 6), рапорт інспектора патрульної поліції (а.с. 7), відеозапис подій від 23.09.2017 року, суддя дійшла обґрунтованого висновку стосовно порушення ОСОБА_6 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, та правильно визнала його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог ст. 280 КУпАП, на переконання суду апеляційного інстанції, суддею місцевого суду допущено не було, адже окрім оцінки протоколу про адміністративне правопорушення, судом була дана оцінка всім наявним доказам в сукупності, зокрема, в судовому засіданні, були допитані інспектор поліції і свідок ОСОБА_3 (які підтвердили факт відмови ОСОБА_6 від проходження огляду на стан сп'яніння), відтворено відеозапис, на якому зафіксовані обставини події.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про порушення працівниками поліції порядку направлення водія на огляд для встановлення стану сп'яніння є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за N1413/27858, виданої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу йому запропоновано не було, є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та подані з метою уникнення відповідальності, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи зазначені обставини перевірялись і підтверджень не знайшли.

Доводи апелянта про те, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають вимогам допустимості доказів є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, а апелянт достатньо ґрунтовних і переконливих фактів щодо цього не навів.

Доводи ОСОБА_6, що в протоколі не зазначено, що його було відсторонено від керування транспортним засобом, не свідчить про неправильність його складання, адже вимогами ст. 256 КУпАП не передбачено зазначення таких відомостей в протоколі.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є очевидною та підтверджується матеріалами справи.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Вказане діяння ОСОБА_6 підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов'язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З огляду на зазначені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки судді місцевого суду щодо наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та вони відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав стягнення у межах, встановлених цим Законом.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін