АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13березня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, її захисника - адвоката Кравченка А.В. та представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 30.04.2017 року близько 21 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по Брест-Литовському шосе в м. Києві, під час зміни напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїла зіткнення з мотоциклом НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п. 2.3 б), 10.1 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2017 року, а провадження в справі відносно неї закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції неповністю з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що відповідно до положень абз. 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, в якій суд, крім іншого, повинен навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Однак в порушення зазначених приписів, суд першої інстанції невмотивовано проігнорував висновки експертного дослідження від 01.06.2017 року №97-05/17 та комплексного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження від 03.08.2017 року №000229/1, якими встановлена відсутність вини ОСОБА_2 у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди та безпідставно прийняв до уваги і поклав в основу оскаржуваного рішення від 04.08.2017 року технічно неспроможні показання свідків, пояснення потерпілого ОСОБА_5 та інші матеріали справи, які є протилежними за змістом і начебто підтверджують вину ОСОБА_2 у даній дорожньо-транспортній пригоді.

Також зазначає, що судом не взята до уваги і не проаналізована та обставина, що висновок експертного дослідження від 03.08.2017 року №10207/17-52, на який послався суд, як на доказ її винуватості, суперечать дійсним обставинам справи, які були встановленні під час судового розгляду та звертає увагу, що приписи п.10.3 ПДР України, згідно з якими у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, вона не порушувала, оскільки її автомобіль в момент ДТП знаходився більшою своєю частиною у крайній лівій смузі руху і на момент зіткнення вона жодних дій на зміну смуги руху не вчиняла.

Вважає, що в першу чергу причиною ДТП стало недотримання мотоциклістом безпечної дистанції та інтервалу і його намагання здійснити випередження по зайнятій нею смузі, оскільки удар був здійснений саме водієм мотоцикла ОСОБА_5 в задню частину її автомобіля з лівого боку.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника КравченкаА.В. на підтримку доводів апеляційної скарги; пояснення представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, просив залишити його без зміни; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані.

При цьому, суддею були повно та об'єктивно з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, в якій наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилалась остання та її захисник під час судового розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції на підставі аналізу перевірених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, зокрема пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди - водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо обставин ДТП (а.с. 3, 5), даних, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 157464 (а.с.1) та схемі ДТП від 30.04.2017 року, яка без зауважень була ними підписана (а.с.2); пояснень свідка ОСОБА_6 (а.с.4), фотознімків з місця ДТП (а.с. 22-24), висновків експертних досліджень № 97-05/17 від 01.06.2017 року (а.с.46-57) та № 10207/17-52 від 03.08.2017 року (а.с. 94-100); висновку комплексного автотехнічного і транспортно - трасологічного дослідження № 000229/1 від 03.08.2017 року (а.с. 71-93) дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експертного дослідження №97-05/17 від 01.06.2017 року (а.с. 46-57) та висновок комплексного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження №000229/1 від 03.08.2017 року (а.с. 71-93) на які ОСОБА_2 посилалась як на доказ своєї невинуватості у порушенні Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та з урахуванням сукупності інших наявних в матеріалах справи доказів надав перевагу висновку експертного дослідження № 10207/17-52 від 03.08.2017 року (а.с. 94-100).

Під час апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про передачу матеріалів справи відносно ОСОБА_2 до органу досудового розслідування для вирішення питання щодо наявності в діях останньої ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в якому зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 30.04.2017 року за участю мотоцикла НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_4, водій мотоцикла ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

З огляду на приписи статті 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Перевіривши викладені у клопотанні обставини та додані до нього копії медичних довідок, вважаю, що підстави для направлення матеріалів даної справи до органу досудового розслідування відсутні, оскільки матеріали справи не містять, а представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 не надав об'єктивних і достовірних даних на підтвердження факту отримання водієм ОСОБА_5 тілесних ушкоджень саме 30.04.2017 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці ДТП та у своїх поясненнях про обставини ДТП останній не зазначав про отримання ним будь-яких тілесних ушкоджень, до вищезазначеного клопотання долучені лише фотокопії медичних довідок, оригінали яких особа, що подала клопотання суду не надав, посилаючись на відсутність оригіналів цих медичних довідок та відмовився від заявленого клопотання, а тому відсутні підстави вважати, що в даному порушенні ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України є ознаки кримінального правопорушення.

Крім того, 08 лютого 2018 року від ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останній просив залишити без розгляду клопотання представника ОСОБА_4, поданого від його імені, про передачу матеріалів справи відносно ОСОБА_2 до органу досудового розслідування та продовжити по суті розгляд справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за її апеляційною скаргою.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, остання підтвердила свої пояснення надані нею в суді першої інстанції, а також подані до апеляційного суду письмові пояснення щодо обставин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в яких зазначила, що 30 квітня 2017 року о 21 год. 30 хв. рухалась на власному автомобілі НОМЕР_4 по Брест-Литовському шосе в м. Києві в напрямку с. Чайки у крайній лівій смузі. Побачивши можливість перестроїтись у середній ряд, включила покажчик правого повороту, однак в цей момент ситуація на дорозі неочікувано змінилась і відстань між автомобілем, що рухався попереду та автомобілем, що рухався позаду у смузі, на яку вона мала намір перестроїтись, почала різко зменшуватись та стала небезпечною, а тому вона залишилася у крайній лівій смузі, виконуючи вимоги п. 10.3 ПДР України. Після цього, приблизно через 2-3 секунди вона відчула удар ззаду, як пізніше з'ясувалось, внаслідок зіткнення мотоцикла з її автомобілем. При цьому наголошувала, що в момент зіткнення, її автомобіль знаходився у крайній лівій смузі руху і в цей момент вона не вчиняла жодних дій на зміну смуги руху.

Також ОСОБА_2 зазначила, що вона рухалася зі швидкістю приблизно 80 км/год, а оскільки водій мотоцикла підвищив швидкість безпосередньо перед зіткненням (відповідно до його письмових пояснень), його швидкість була значно вищою, а тому вважає, що причиною зіткнення транспортних засобів могло бути перевищення швидкості руху лише водієм мотоцикла, оскільки керований нею автомобіль не зупинявся, не гальмував, та в разі додаткового прискорення, навпаки міг би уникнути зіткнення за умови сталої швидкості мотоцикла.

Представник іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди адвокат ОСОБА_7 підтримав пояснення ОСОБА_5 надані ним на місці ДТП та в суді першої інстанції, в яких останній зазначав, що 30.04.2017 року близько 21 год. 30 хв. керуючи мотоциклом НОМЕР_5, рухався по Брест-Литовському шосе у правій смузі руху. Згодом перестроївся у крайню ліву смугу руху, де попереду, за метрів 10-15, рухався автомобіль НОМЕР_6, водій якого включивши покажчик правого повороту, почав рух праворуч на зміну смуги руху, і коли транспортний засіб «Ніссан», завершив перестроювання, він почав маневр випередження, однак в цей час водій автомобіля НОМЕР_6 несподівано для нього натиснув на гальма та різко повернув ліворуч, не увімкнувши при цьому покажчик лівого повороту, внаслідок чого відбулось зіткнення.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, апеляційним судом за клопотанням останньої про призначення у справі автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи для встановлення дійсних обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка з метою додержання об'єктивності та неупередженості, наполягала доручити проведення вказаної експертизи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені М.С. Бокаріуса, постановою від 20.09.2017 року для з'ясування обставин за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода та усунення протиріч як у показаннях водіїв - учасників дорожньо-транспортної пригоди, так і наявних у справі трьох висновках експертних досліджень № 97-05/17 від 01.06.2017 року (а.с.46-57), № 10207/17-52 від 03.08.2017 року (а.с. 94-100), № 000229/1 від 03.08.2017 року (а.с. 71-93) була призначена судова авто-технічна транспортно-трасологічна експертиза, виконання якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до отримання висновків експертизи.

За результатами проведення вказаної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи до Апеляційного суду міста Києва 19.12.2017 року надійшов висновок експерта №18441/24080 від 07.12.2017 року і розгляд справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 було продовжено.

Згідно вказаного висновку проведеної експертизи №18441/24080 від 07.12.2017 року дії водія автомобіля «Ніссан» ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходились у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а водій мотоцикла «КТМ» ОСОБА_5 в даному випадку своїми однобічними діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Ніссан», і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились би у причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.

За змістом ч.1 ст.9 КУпАП невід'ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об'єктивну сторону правопорушення.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення є наявність причино-наслідкового зв'язку між діями особи у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.

За приписами пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, на виконання вказаних Правил дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, водій автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_2 при перестроюванні повинна була впевнитись у тому, що такий маневр не створить перешкод у русі або небезпеки іншим учасникам руху, які здійснюють рух в попутному напрямку, а тому саме дії водія ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням ДТП та пошкодженням транспортних засобів.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_2 пунктів 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованим і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення від 30.04.2017 року серії БР №157464 (а.с. 1); схемою ДТП, на якій зафіксовано напрямок руху та місце зіткнення транспортних засобів (а.с. 2); поясненнями водія ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 (а.с. 3, 4) щодо руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням; висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №18441/24080 від 07.12.2017 року (а.с. 171-187), проведеної на підставі постанови Апеляційного суду міста Києва від 20.09.2017 року за клопотанням ОСОБА_2, які у своїй сукупності підтверджують факт порушення водієм автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, що перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням транспортних засобів.

Апеляційні посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, розглянув справу без всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставини даної справи, не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а висновки суду викладені в оскаржуваному рішенні від 04.08.2017 року не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, в тому числі і висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №18441/24080 від 07.12.2017 року (а.с. 171-187), яка була проведена на підставі постанови Апеляційного суду міста Києва від 20.09.2017 року за клопотанням ОСОБА_2

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, який проігнорував наявні в матеріалах справи висновки експертного дослідження від 01.06.2017 року №97-05/17 та комплексного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження від 03.08.2017 року №000229/1, якими встановлено відсутність вини водія ОСОБА_2 у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди та необгрунтовано прийняв до уваги, поклавши в основу оскаржуваного рішення від 04.08.2017 року технічно неспроможні показання свідків та пояснення іншого учасника пригоди, які є протилежними за змістом, вважаю безпідставними, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови від 04.08.2017 року вбачається, що приймаючи рішення про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддею були повно та об'єктивно з'ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, в якій наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилалась остання та її захисник під час судового розгляду справи.

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експертиз. При цьому, жодний доказ не має наперед встановленої сили і оцінюється як окремо, так і в сукупності з іншими доказами у справі за внутрішнім переконанням посадової особи, що розглядає справу.

Отже, з урахуванням сукупності наявних в матеріалах справи доказів, які є належними і допустимими, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування всіх обставин даної справи та які беззаперечно вказують на факт порушення саме водієм автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_2 п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, апеляційний суд не приймає до уваги наданий ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду висновок експертного додаткового автотехнічного дослідження ТОВ "Українські незалежні судові експерти" № 000239/01 від 22.01.2018 року проведений за копіями матеріалів справи (а.с. 228-242), оскільки експерт, який проводив вказане дослідження не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, а тому вказаний висновок не можна визнати належним та допустимим доказом.

Також відсутні підстави і для задоволення заявлених ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду справи клопотань про виклик та допит інспектора поліції, який здійснював оформлення даної дорожньо-транспортної пригоди та складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені М.С. Бокаріуса - ОльховаВ.С., який складав висновок №18441/24080 від 07.12.2017 року, а також клопотання про витребування з Управління патрульної поліції м. Києва відеозапису щодо оформлення ДТП, яка сталася 30.04.2017 року, призначення в справі повторної судової експертизи, додаткової комплексної автотехнічної експертизи, оскільки в них не наведено належного обґрунтування доцільності проведення вказаних експертиз та об'єктивних підтверджень необхідності дослідження відеозапису з оформлення ДТП, допиту інспектора поліції та судового експерта, який склав висновок №18441/24080 від 07.12.2017 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи призначеної постановою апеляційного суду від 20.09.2017 року за клопотанням ОСОБА_2

За наведеного, висновок суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/502/2018 Категорія: ст. 124 КУпАП

Головуючий в суді апеляційній інстанції - Сілкова І.М.