Справа № 530/544/18
Номер провадження 3/530/84/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2018 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий, українця, громадянина України, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, за ч.3 ст. 156 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2018 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ГП № 501558, вказано, що ОСОБА_1, 13.04.2018 року, о 10 годині 00 хвилин, в м.Зіньків, вул. Воздвиженській, 67 здійснював торгівлю тютюновими виробами з рук, чимвчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 13.04.2018 року в ранці, біля 10 годині 00 хвилин, він в м.Зінькові йшов із сумкою по вулиці. До нього підїхали на автомобілі працівники поліції і сказали, що він несе в сумці. Він відповів що несе сигарети. Після даних слів працівники поліції запросили його присісти до їх автомобіля. Сумку поставили до багажника де вона залишалася весь час.

Приїхавши до приміщення поліції, він зайшов із одним із працівників поліції. Інші працівники поліції сіли до автомобіля на якому його привезли і поїхали по справах. В приміщенні поліції на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Через деякий час повернулася автомашина і вони приїхали до адміністрації. Працівники поліції знайшли понятих при яких перерахували цигарки склали назад в сумку, яку не опечатували без бирок без нічого, поставили назад до багажника і відвезли назад до райвідділу поліції де вона і залишилася. При цьому в нього залишилася сумка для біля дружини, яку навіть ніхто до протоколу навіть не вніс.

Працівник поліції, який склав адміністративний протокол про адміністративне правопорушення ГП № 501558 відносно ОСОБА_1, а саме ОСОБА_2, суду пояснив, що 13.04.2018 року він отримав повідомлення, що невідома особа здійснює торгівельну діяльність торгівельними виробами з рук при цьому не маючи ніяких жодних документів на торгівлю і на дані сигарети. При виїзді на місце події було виявлено молодого чоловіка, якого пізніше було встановлено, що він ОСОБА_1. Опитано свідків, які виявили дані правопорушення, відібрано пояснення. На громадянина було складено адміністративний протокол. В присутності понятих було оглянуто сумку в якій знаходилися тютюнові вироби.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що коли він 13.4.2018 року проходив біля приміщення міської ради, яке розташоване в м.Зіньків по вул.. Воздвиженській то бачив, як громадянин, який знаходиться в судовому засіданні стояв на тротуарі, а поряд знаходилася сумка в якій видно було цигарки. Сам факт продажі цигарок він не бачив і цін на цигарках він не бачив. Як складався протокол про адміністративні правопорушення працівниками поліції він не бачив.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що бачила як 13.4.2018 року в ранці проходила біля приміщення міської ради, яке розташоване в м.Зіньків по вул.. Воздвиженській то бачила, як громадянин, який знаходиться в судовому засіданні стояв на тротуарі, а поряд знаходився столик на якому були цигарки. Сам факт продажі цигарок громадянам вона не бачила і цін на цигарках вона не бачила. Як складався протокол про адміністративні правопорушення працівниками поліції вона не бачила.

Суд, заслухавши ОСОБА_1, свідків та дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 501558, матеріали адміністративної справи, у відповідності до положеньст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до норм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз"яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв"язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Частиною третьої ст. 156 КУпАП передбачено відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з рук.

Торгівля це вид підприємницької діяльності, пов'язаний з купівлею-продажем товарів.

Під господарською діяльністю ст.3 ГК України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до змісту ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 фактів продажу тютюнових виробів конкретним громадянам, за якою ціною та в якій кількості, а тому, пред"явлене в протоколі обвинувачення є неконкретним та містить виключно загальні фрази.

Як стверджує ОСОБА_1 на момент складання протоколу, він цигарки будь кому не продавав.

Адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 156 КУпАП є закінченим коли особа здійснила торгівлю тютюновими виробами, КУпАП не передбачає відповідальності за готування до вчинення адміністративного правопорушення чи замах на його вчинення.

ЄСПЛ в своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в матеріалах справи не здобуто доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП і провадження по справі підлягає закриттю.

На основі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", ст.3 ГК України,ст.ст. 7, 9,33-35, 156, ст. 247,256,268, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 ч.3 ст. 156 КУпАП закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені цигарки 13.04.2018 року повернути ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5