Номер провадження: 33/785/1958/18
Головуючий у першій інстанції Куцаров В. І.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Цюри Т.В., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В. на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Кіровоградської області, громадянина України, працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1, за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_3 - закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

01.11.2018 року прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В. через суд 1-ої інстанції подав до апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу, у якій не погодився із зазначеною постановою, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2018 року та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала, з наступних підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Проте, ст. 7 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Водночас, ч. 1 ст. 287 КУпАП передбачає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Разом з тим, ст. 250 КУпАП, якою керувався прокурор при подачі апеляційної скарги регулюють прокурорський нагляд за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення та набрання постановою судді у справі про адміністративне правопорушення законної сили та перегляд постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Отже, прокурор, відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, не є особою, яка вправі подавати апеляційну скаргу на постанову суду 1-ої інстанції у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, тому зазначена апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного розгляду.

Посилання прокурора на ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України як мотивування можливості прокурора оскарження зазначеної постанови суду 1-ої інстанції є безпідставним, оскільки згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Більш того, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однієї із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право прокурора на оскарження зазначеної категорії постанов не передбачено прямо нормами Глави 24 КУпАП, яка регулює оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, нормою ч. 5 ст. 7 КУпАП передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. При цьому, оскаржуваною постановою суду 1-ої інстанції до ОСОБА_5 не застосовувались заходи примусового характеру, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян.

Звертаю увагу прокурора, що ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, доводи прокурора про прийняття до розгляду апеляційної скарги, в якій фактично ставиться питання про погіршення становища особи з вимогою щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення, що передбачено санкцією ч.2 ст.172-6 КУпАП, не відповідають наведеним вище нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено право на справедливий суд, яким кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Положеннями ст.126 Конституції України гарантовано незалежність і недоторканність суддів та вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 129 Конституції України гарантовано, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Отже, в діючому КУпАП відсутня норма, що прямо передбачала б порядок дій у випадку подання апеляційної скарги особою, яка не має на це права, однак ч. 2 ст. 294 КУпАП встановлює, що апеляційна скарга, подана після закінчення встановленого десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію права та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, у зв'язку з тим, що вона не має права оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведених норм Конституції України, вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В. - не є особою, яка відповідно до положень ст.ст. 287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову судді районного суду, а за таких обставин, з урахуванням положень ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а тому скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 7, 250, 287, 294 КУпАП, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В. на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Кіровоградської області, громадянина України, працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1, за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути прокурору Острик О.В., у зв'язку з відсутністю права прокурора на оскарження постанови суду 1-ої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Т.В. Цюра