АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/14/18
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 07.07.2017 року о 01:09 в м. Харків по вул. Чкалова, 8, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Skoda Superb, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому порядку медичного огляду, для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, 07.07.2017 року о 05:10 в м. Харків по вул. Героїв Праці, 35, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Skoda Superb, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому порядку медичного огляду, для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в заході охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та просить скасувати постанову від 19.09.2017 року і закрити провадження по справі. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано 06.10.2017 року.

В скарзі зазначає, що 07.07.2017 року близько 02:20 він рухаючись по вул. Чкалова в м. Харкові у напрямку спуску Жилярді, на вимогу працівників поліції зупинився, які на питання водія повідомили, що бажають перевірити його документи, на що ОСОБА_2 просив надати повідомити причину його зупинки, оскільки всі наступні дії є порушенням його прав.

Після чого ОСОБА_2 викликав наряд поліції для фіксування неправомірних дій патрульних які його зупинили, однак вони відмовились від цього та поїхали.

Тоді ОСОБА_2 поїхав додому та зупинив свій автомобіль біля будинку 42/69 по вул. Героїв праці в м. Харкові, та деякий час ще перебував в автомобілі, періодично виходячи з нього. Через деякий час підїхала машина працівників поліції, які вимагали його пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу, на що він відмовився, пояснюючи це тим, що вже не є учасником дорожнього руху, автомобіль вимкнений та тривалий час зупинений, висловив згоду пройти огляд в медичному закладі, але працівники поліції відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення.

Також вказує, що протокол серії БР 193196 від 07.07.2017 року було складено за його відсутністю, що порушує його права, а протокол серії БР 205647 від 07.07.2017 року не відповідає дійсним обставинам, та складено за неіснуючою адресою, а саме: м. Харків, вул. Героїв праці 69/42.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого строку є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибув, апеляційним судом неодноразово здійснювались заходи щодо належного повідомлення останнього про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак судові повістки, які направлялись на вказану апелянтом адресу останній не отримував. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи вимоги щодо строку розгляду апеляційної скарги, вважаю за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4, який повідомив суду 07.07.2017 року, що його було залучено працівниками поліції в якості свідка, для проведення огляду водія ОСОБА_2 Вказав, що коли він підійшов до двері автомобіля «Шкода», яким керував ОСОБА_2 з боку водія, останній перебував за кермом автомобіля, не виходив з автомобіля, так як мав явні ознаки алкогольного спяніння (млява мова, некоординовані рухи), і категорично відмовився від проходження від огляду на встановлення стану спяніння як за допомогою приладу на місті зупинки, так і в медичному закладі.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Згідно п. 6 вказаної Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоровя та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 3, 4 та 5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя), згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичнийо гляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Апеляційний суд оцінює критично доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,, оскільки факт відмови водія ОСОБА_2 підтверджено в ході апеляційного розгляду показами вказаного вище свідка, який спростував твердження апелянта, що він ніби то мав намір пройти огляд в медичному закладі, а також матеріалами справи, які за змістом є логічними та такими, що не суперечать один одному, і у обєктивності яких в апеляційного суду немає підстав для сумніву.

За таких обставин, порушень процесуального порядку оформлення адміністративного правопорушення, у тому числі тих, на які посилається апелянт, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», практики Європейського суду, Конституції України, у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Апеляційний суд вважає недоведеними твердження апелянта та такими, що спростовані матеріалами справи те, що ніби то протокол серії БР 205647 від 07.07.2017 року не відповідає дійсним обставинам.

Не отримавши судові повістки та не прибувши до апеляційного суду не довів апелянт і його посилань, що протокол серії БР 193196 від 07.07.2017 року ніби то було складено за його відсутністю, оскільки письмові пояснення свідків (а.с. 3, 4) свідчать про те, що ОСОБА_2 відмовився підписувати протокол, та отримувати його копію. Підстав для сумніву в правдивості цих свідчень у апеляційного суду немає.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2017 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1.