Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/6/18 Головуючий у суді І інстанції: Бойко І.А.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

з участю:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Тростянець Сумської області, з професійно-технічною освітою, одруженого, працюючого електромонтажником - водієм УСП «Росток», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 25.04.2018 року о 11 год. 50 хв., по автомобільній дорозі Кіровоград-Запоріжжя на 0 км + 50 м, керував автомобілем Mазда 626, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, почервоніння обличчя), від продуття алкотестера "Драгер" та проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, відмовився при свідках ОСОБА_5, ОСОБА_6 Таким чином, ОСОБА_3 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив поновити строк для апеляційного оскарження постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року, викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та працівників поліції, який склав протокол ОСОБА_4, та відбирав пояснення - ОСОБА_8; витребувати відеозапис з боді-камери працівника поліції, який складав протокол відносно мене станом на 25.04.2018 року; витребувати сертифікат відповідності на боді-камеру працівника поліції, який складав протокол відносно мене станом на 25.04.2018 року; витребувати відповідь на його заяву, адресовану Кіровоградському РВП Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області стосовно того, чи видавався будь-який Драгер на пост на автодорозі Кіровоград - Запоріжжя 0 км + 50 м з наданням відповідної завіреної копії сторінки журналу реєстрації виданих Драгерів за 25.04.2018 року та документів до такого Драгеру. Скасувати оскаржувану та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 25.04.2018 року о 12 годині 00 хвилин він під'їхав на автомобілі до посту на автодорозі Кіровоград - Запоріжжя 0 км + 50 м, де його зупинили працівники поліції, та почали доглядати автомобіль, нібито перевірка. Потім працівник поліції ОСОБА_4 сказав, що нібито ОСОБА_3 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, на що він заперечив, оскільки алкоголю не вживав. Далі працівник поліції сказав поїхали до наркологічного диспансеру. ОСОБА_3 сказав, що згоден пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою Драгеру. На що працівник поліції ОСОБА_4 сказав, що Драгера на посту не має. ОСОБА_3 сказав, що часу їхати до наркологічного диспансеру в нього не має, і відповідно до закону він повинен спочатку пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою Драгера. Далі ОСОБА_4 викликав своїх понятих по мобільному телефону , які були присутні на місці лише 1-2 хвилини, протокол за ст. 130 складався не в присутності ОСОБА_3, та не в присутності понятих. Будь-які права та обов'язки працівник поліції не роз'яснював, не пояснив, що він може поїхати до лікарні та пройти огляд на стан сп'яніння, після того, як він складе протокол, не видав на руки направлення на проходження огляду. Також працівник поліції свідомо не надав копію протоколу, не дав можливості надати свої пояснення та внести записи до протоколу. В протоколі не зафіксована фраза «ОСОБА_3 відмовився від отримання копії протоколу та підтверджено підписами понятих». Крім того, протягом 3-х діб копія протоколу так і не була направлена. Всі свої показання ОСОБА_3 та понятим диктував ОСОБА_4, тобто диктував що саме писати буквально, сказав, що якщо так напишемо, то ні в кого проблем не буде.

Працівник поліції ОСОБА_4 відмовився роз'яснювати будь-які права, процедуру проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду.

Зокрема, працівники поліції не роз'яснили ОСОБА_3 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки він не володіє юридичними знаннями, не міг оперативно зреагувати та не знав, що можна поїхати до лікарні протягом 2-х годин. Працівник поліції не відсторонив його від керування та не виписав направлення на проходження огляду до лікарні.

Крім того, не направив йому поштою копію протоколу, а отже порушив його право на захист. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій керував транспортним засобом у стані сп'яніння, не зазначені ознаки сп'яніння. За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Зазначив, що оскільки в протоколі не сформульовано, у який спосіб він мав пройти на вимогу поліцейського огляд на стан наркотичного сп'яніння (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Вказав, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Крім того, згідно п.6 Інструкції огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Стосовно свідків були сумніви в їх об'єктивності, оскільки працівники поліції з особистого телефону зателефонували їм, що свідчить про неупередженість свідків, їх знайомство з працівниками поліції, тобто це були «свої поняті». ОСОБА_3 висловив усне клопотання про відвід зазначеним свідкам, але працівники поліції слухати не стали, оскільки свідомо залучили до нібито огляду «своїх» понятих, спеціально, тому що заздалегідь знав, що в судове засідання вони не з'являться, та не викриють схему, як в нашій країні притягують водіїв по ст. 130 КУпАП.

Зазначив, що суддя поверхово дослідила обставини справи, в судовому засіданні не були допитані свідки, працівник поліції, який склав протокол, не були витребувані відеозаписи з боді-камер, де було б видно, що він роз'яснював ОСОБА_3 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та яким саме чином складався протокол про адміністративне правопорушення, як саме ОСОБА_3 направляли на огляд, як віннібито відмовлявся та інше, що вказує на неповноту проведення судового розгляду справи та не дослідження всіх доказів по справі.

Також зазначив, що він не був повідомлений належним чином про те, що відбувався судовий розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим, він не міг відстоювати свою позицію, свої права та інтереси у суді.

Вважає, що в даному випадку порушений пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у зв'язку з порушенням принципу рівності сторін, оскільки судових повісток до нього не надходило, та він не отримував їх, не розписувався в їх отриманні та в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення його про судові засідання.

Крім того, у протоколі не вірно зазначена адреса його мешкання - 02152, АДРЕСА_1, хоча квартира де він мешкає - кв. 150. Суддею не зроблено запит до адресно-довідкового бюро стосовно адреси реєстрації ОСОБА_3, натомість суддею зроблено запит до ДФІ стосовного його РНОКПП.

Згідно постанови ВСУ по справі № 127/2871/16-ц - якщо у справі містяться відомості про повернення суду повістки про виклик позивача до суду з вказівкою причини повернення - за закінченням терміну зберігання, що не свідчить про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Вказав, що про судове рішення дізнався лише 16.07.2018 року, коли заїхав доКіровоградського РВП Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області дізнатись, що з водійським посвідченням.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 під час розгляду справи у суді першої інстанції не був присутній, за адресою вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення не проживає, відомостей про отримання копії судового рішення в матеріалах справи не має, апеляційний суд приходить до висновку про те, що йому необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, винність ОСОБА_3у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 029401 від 25.04.2018 року, яким підтверджується, що саме 25.04.2018 року о 11 год. 50 хв., по автомобільній дорозі Кіровоград-Запоріжжя на 0 км + 50 м, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_3(а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3, наявними в матеріалів справі про адміністративне правопорушення відповідно до яких, він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, від продуття алкотестеру та проходження медичного огляду відмовився в присутності свідків (а.с. 5)

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.4,6), що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в яких, кожен окремо, підтвердив, що ОСОБА_3 відмовився від продуття приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду в наркодиспансеру.

Згідно телефонограм на адресу апеляційного суду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен окремо повідомили, що у звзяку з службовою зайнятістю не мають змоги з'явитися до апеляційного суду, повністю підтверджують правдивість даних викладених в поясненні працівникам патрульної поліції.

Що стосується тверджень апелянта про те, що районний суд розглянув справу про адміністративне правопорушення без його належного повідомлення, без його участі та при наявній заяві про відкладення розгляду справи,необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення після надходження справи до районного суду 02.05.2018 року, справа призначалась до розгляду на 16.05.2018 року, 06.06.2018 року, 22.06.2018 року, 11.07.2018 року.

З поштових конвертерів, якими направлялось на адресу ОСОБА_3 повідомлення про розгляд справи на вищезазначені дати (а.с. 11, 14,17,19,) вбачається те, що воно було повернуто до районного суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Безпосередньо ОСОБА_3 знайомився з протоколом про адміністративне правопорушення, будь-яких даних стосовно не вірно зазначеної адреси його місцЯ проживання не зазначав, а тому твердження апеляційної скарги про невірне зазначення його адреси викладене лише з метою уникнення притягнення до адмінісчтартвиної відповідальності.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

В той же час практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене враховуючи, що районним судом вживалися заходи стосовно належного його повідомлення адмін. правопорушника, апеляційний суд залишає без задоволення вимоги ОСОБА_3 стосовно порушення районний судом вимог КУпАП в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі правопорушника.

Більш того, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови районного суду тим самим поновив у правах передбачених ст. 268 КУпАП, однак апелянтом не було надано будь-яких додаткових доказів та аргументів стосовно його не винуватості.

Враховуючи, що в Кропивницькому апеляційному суді поновлено строк для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3, тим самим було забезпечено право останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо.

Проте, ОСОБА_3 будь яких доказів до апеляційної скарги, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення не надав.

А тому на думку апеляційного суду районний суд правильно розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_3 при наявній його заяви про відкладення розгляду, оскільки в матеріалах справи про те, що районним судом вживалися заходи стосовно належного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги надані з метою ухилення від адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що протокол за ст. 130 КУпАП складався не в його присутності та не в присутності понятих, будь-які права та обов'язки працівник поліції йому не роз'яснював, працівником поліції йому не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними та спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №029401 від 25.04.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про час та місце розгляду справи за повісткою до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, що підтверджується підписом ОСОБА_3

Крім того, в протоколі наявний підпис ОСОБА_3 в графі «зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні».

Більш того ОСОБА_3 надаючи окремі письмові пояснення зазначив (а.с. 4) розписався про те, що йому було роз'яснено ст. 63 Конституції України.

Апеляційні вимоги ОСОБА_3 стосовно, що не були свідки є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду оскільки, в своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначив, що від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків.

Твердження апелянта про те, що свідки не були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення - є необґрунтованими, оскільки вказані свідки з ОСОБА_3 не знайомі, будь-якої зацікавленості у результатах розгляду справи у них немає, а тому твердження останнього спростовуються вищевикладеним та направлені на уникнення від адміністративної відповідальності. Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 не навів жодного доказу, який би ставив під сумнів показання зазначених свідків та обставини викладені у протоколі. Сам апелянт не спростовував того, що він керував мопедом.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об'єктивно з'ясував всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є частково обґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук