Номер провадження: 33/785/117/18
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 13.11.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.08.2017 року, о 02 год. 10 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 2121, д.н. НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Південна, 39 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора алкотестер, в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, а зібрані по справі докази не були досліджені належним чином та не є достатніми для визнання його провини, порушує питання щодо скасування постанови.

В обгрунтування своїх доводів апелянт вказує, що матеріали справи відносно нього взагалі не містять доказів його провини, а судом його визнано винним у керуванні транспортного засобу у стані алкогольного сп'яніння, а не у відмові від проходження на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що судом проігноровано його клопотання про виклик до суду свідків та огляду в судовому засідання відеозапису, який приєднаний до матеріалів справи.

Вважає, що докази, які наявні в матеріалах справи не доводять його вину.

На підставі цього просить постанову Приморського районного суду м. Одеса від 13.11.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, районним судом були прийняті належні заходи щодо повідомлення та виклику ОСОБА_2 в судове засідання районного суду і розгляд адміністративної справи відбувся за його участю (а.с.15-16).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався на докази: протокол про адміністративне правопорушення, та інші матеріали адміністративної справи.

В апеляційному суді ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в яких заперечив факт вчинення ним правопорушення та вказав, що 14.08.2017 року, у час, і в місці, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, він їхав в автомобілі. Алкогольні напої не вживав, був абсолютно тверезий і якихось ознаків алкогольного сп'яніння не мав. Він був вимушений зупинитись для обліку грошей і в цей час до нього під'їхав патруль співробітників поліції і один з поліцейських запитав його про причину зупинки, а потім став вимагати надати документи. Він відмовився надавати документи у руки поліцейському, але показав їх. На грунті цього у нього виникла з поліцейськими сварка, внаслідок чого відносно нього застосували наручники та забрали документи. Він відмовився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою пристрою «Драгер», так як не довіряв поліцейськім, але наполягав на огляді на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу, проте йому в цьому було відмовлено. Протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався, свідків на місці не було, копію протоколу він отримав лише на другий день і тоді ж його підписав. У нього відібрали транспортний засіб і він пішки пішов до медичного закладу, де пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння, яке виявило що він був тверезий. Тривалість часу проходження огляду в медичному закладі пов'язана з тим, що від нього вимагали оплати за проходження огляду.

Вважає, що співробітниками поліції було порушено Інструкцію, згідно якою, в разі відмови від перевірки на стан алкогольного сп'яніння під час затримання, йому повинні були запропонувати пройти огляд на стан алкогольного в умовах медичного закладу. При цьому вказав, що при розгляді його справи суд першої інстанції допустив неповноту та необ'єктивність, так як суд не з'ясував всі обставини справи та безпідставно відмовився визнати доказом висновок медичного закладу, згідно якого він не був в стані алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 006620 від 14.08.2017 року, ОСОБА_2, 14.08.2017 року, о 02 год. 10 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 2121, д.н. НОМЕР_1 в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння і від проходження експрес-тесту на стан алкогольного сп'яніння на приладі «Драгер» відмовився, а також відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Разом з тим, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, окрім неї також керується затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (Далі - Порядок) передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»,інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був запропонувати останньому пройти тест на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов'язаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Разом з цим, відповідно до змісту протоколу співробітники поліції вказали на це, але не привели цьому ніяких доказів.

З метою належного та всебічного розгляду апеляційної скарги, апеляційним судом були викликані у судове засідання працівники патрульної поліції, які на місці зупинки здійснювали збір матеріалів та складали протокол про адміністративне правопорушення, однак будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, останній у судове засідання не прибули, що позбавило апеляційний суд отримати їх пояснення на підтвердження чи спростування доводів апеляційної скарги.

З оглянутого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису з місця події вбачається, що на ньому відсутні данні про те, що співробітники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу, так як він не погодився пройти тест за допомогою пристрою «Драгер» на місці зупинки /а.с. 8/.

На перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були прийняті заходи для виклику та допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які згідно матеріалів адміністративної справи були свідками того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу /а.с. 4-5/, але це виявилось неможливим з наступних обставин.

Водночас, наявні матеріали справи містять дані про адресу місця мешкання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та адресою місця мешкання останніх вказана будівля АДРЕСА_2. Разом з тим, за даними, отриманими апеляційним судом, за цією адресою розташовані медична установа та адміністративна будівля.

В зв'язку з цим, перевірити свідчення ОСОБА_2 про наявність чи відсутність зазначених вище свідків під час складання протоколу або спростувати твердження апелянта не вбачається можливим, оскільки частково зазначені ним обставини знайшли своє підтвердження у відсутності свідків за місцем мешкання, яке вказано в поясненнях, а всі сумніви щодо цього необхідно трактувати на його користь.

З цього необхідно зробити висновок, що факт пропонування співробітниками поліції водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_2 відносно відсутності у нього стані алкогольного сп'яніння в день 14.08.2017 року та наполягання останнього на проходженні огляду в умовах медичного закладу, підтверджується висновком медичного закладу Міністерства охорони здоров'я України, згідно якого останній самостійно прибув до медичного закладу та був оглянутий лікарем і ознак алкогольного сп'яніння у нього виявлено не було / а.с. 11 /.

Те, що ОСОБА_2 самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу підтверджується також листом за №4258 від 10.11.2017 року головного лікаря КУ «Одеській обласний центр психічного здоров'я» / а.с. 17/.

В зв'язку, з цим висновок районного суду про невідповідність належним доказам висновку КУ «Одеській обласний центр психічного здоров'я» про відсутність у ОСОБА_2 ознаків алкогольного сп'яніння є безпідставним.

Більш того, наявні у протоколі дані та підписання його ОСОБА_2 на наступний день, після його складання вказують на неналежне виконання працівниками патрульної поліції вимог ст.254 КУпАП та свідчить про правдивість наданих останнім у цій частині пояснень.

В зв'язку з вищевикладеним справа розглянута на підставі наявних в ній доказів і судом апеляційної інстанції вичерпані всі можливості для їх встановлення.

Всі перераховані вище обставини,у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в умовах медичного закладу, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_2 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення, який було складено працівником ІПП не підтверджено належними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення помилковим, оскільки він ґрунтується не на об'єктивних доказах, а на суб'єктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому винуватість його є недоведеною.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова судді від 13.11.2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю в зв'язку з недоведеністю провини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та 62 Конституції України ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 13.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити в зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.