Справа № 364/179/18
Провадження № 3-в/364/3/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 року, суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г.Л., розглянувши заяву судді Макаренко Л.А. про самовідвід по матеріалах адміністративної справи № 364/170/18, провадження № 3/364/49/18, які надійшли від Володарського відділення поліції Сквирського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 року автоматизованою системою документообігу для розгляду судді Макаренко Л.А. визначено названий вище адміністративний матеріал.

09.02.2018 року суддя Макаренко Л.А. подала заяву про самовідвід, мотивуючи її тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітнім, згідно протоколу зборів суддів Володарського районного суду Київської області від 11.01.2017 року № 1, яким визначено спеціалізацію справ, які підлягають розгляду суддями Володарського районного суду Київської області, зокрема розгляд справ про адміністративні правопорушення, правопорушниками в яких є неповнолітні особи, здійснюється суддею Моргун Г.Л., а тому вона не має повноважень розглядати дану категорію справ.

Розглядаючи заявлений самовідвід на участь у розгляді справи з заявлених підстав вважаю, що така позиція відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантовано справедливий судовий розгляд.

За практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України»).

За положеннями статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

КУпАП не містить положень щодо відводу (самовідводу) судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо обєктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах (назване вище рішення Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1).

З огляду на це та відсутність у КУпАП норм, які б регулювали питання відводу і самовідводу судді, проте беручи до уваги аналогічні норми, що містяться, зокрема, в Кодексі адміністративного судочинства України, Кримінальному процесуальному Кодексі України та Цивільному процесуальному кодексі України, враховуючи подібність неврегульованих у КУпАП правовідносин, слід застосувати аналогію закону (позиція Верховного Суду України, викладена, зокрема, в постанові від 15.04.2015 р. у справі № 3-39гс15, ухвалі від 06.04.2016 р. у справі № 808/2511/15) та задовольнити заяву про самовідвід судді Макаренко Л.А. з метою забезпечення повного, обєктивного, справедливого та неупередженого розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 221, 245, 283 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Макаренко Людмили Анатоліївни про самовідвід по адміністративній справі № 364/170/18, провадження № 3/364/49/18, про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП - задовольнити.

Справу № 364/170/18, провадження № 3/364/49/18 передати до канцелярії Володарського районного суду Київської області для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду.

Постанова скарженню не підлягає.

Суддя Г. Л. Моргун

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.