Справа№340/494/18
Провадження № 3/340/224/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, водій Пробійнівської сільської ради, - за ч.1 ст. 130 КпАП України,-

в с т а н о в и в :

з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №030407 від 29.08.2018 вбачається, що ОСОБА_1 29.08.2018 о 18 год 50 хв, в с.Голошино, Верховинського району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN Golf" номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 29.08.2018 його зупинили працівники поліції в с. Голошино та попросили предявити документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Він надав їїм документи, після чого вони запропонували пройти огляд на стан спяніння на місці зупинення транспортного засобу, на що він погодився. Після проходження тесту, результати йому ніхто не повідомив, посвідчення водія не повернув. Протокол при його присутності ніхто не складав, і свідки, які зазначені в протоколі не були присутніми під час того як його зупинили працівники поліції, натомість присутнім був ОСОБА_2

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення серія БР №030407 від 29.08.2018, в якому відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

Також наданими в судовому засіданні показами свідка інспектора поліції Верховинського ВП ОСОБА_5 підтверджено обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив обставини наведені ОСОБА_1, зокрема суду показав, що 29.08.2018 він разом із ОСОБА_1Ю, їхав з с Голошино де їх зупинили працівники поліції та запропонували ОСОБА_6 пройти освідчення за допомогою приладу Драгер, на що він погодився. Пізніше вони вилучили в ОСОБА_1 посвідчення водія та відпустили. Жодних інших осіб, крім нього, поліцейських та ОСОБА_1, на місці зупинки транспортного засобу не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, суду показав, що 29.08.2018 він повертався з полонини додому в с Полянки. На шляху додому, транспортний засіб яким вони рухалися, в с Голошино зупинили працівники поліції та попросили його та знайомого йому ОСОБА_3, який був разом із ним, підписати деякі документи. Про що йшла мова та які документи він підписував, працівники поліції не пояснили. На місці події були лише працівники поліції, ОСОБА_1 він не бачив і не знає, інших автомобілів, крім того яким їхали вони та автомобіля працівників поліції, на місці зупинки не було. Про те, що він засвідчував факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного освідчення, чує вперше.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Однак, як особа, яка притягуєтьсядо адміністративної відповідальності, так і допитаний зайого клопотанням свідок ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечили факт присутності під час складання протоколу свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 При цьому, свідок, який зазначений в протоколі ОСОБА_4, також підтвердив, що не був присутнім під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного освідчення та складання протоколу, що спростовує обставини викладені у протоколі, а тому не можна вважати доведеним факт засвідчення відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння у присутності двох свідків.

Враховуючи, що будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1Ю у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП Україникрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень інспектора поліції суду не надано, а наявними доказами суду не доведено в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення слід завершувати у відсутності свідка ОСОБА_3, оскільки свідок у встановленому законом порядку викликався судом, в судове засідання не зявився без поважних причин, а діючим КпАП Українине передбачено можливості доставки свідка до суду приводом у даній категорії справ, що унеможливлює забезпечення можливості його допиту судом, а подальше відкладення розгляду справи потягне за собою закінчення строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КпАП України.

Керуючись ст.ст.247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: БучинськийА.Б.