Справа № 346/4469/17
Провадження № 3/346/3/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Беркещук Б.Б. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду 02 жовтня 2017 року з управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області, поступили матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ІІ №0003064 від 26 вересня 2017 року, складеного старшим інспектором ВДК ОСОБА_2, громадянин ОСОБА_1 в м. Коломия по вул. Привокзальна здійснює провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів автомобілем таксі марки Renault, д.н.з. АТ 216 ВЕ без ліцензії на даний вид діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, подав письмові пояснення, згідно яких він 26.09.2017 р. близько 11-30 год. по вул. Привокзальна у м. Коломия (біля вокзалу) знаходився у транспортному засобі марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_2, у салоні автомобіля пасажирів у нього не було. До нього підійшов старший інспектор ВДК. В результаті, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0003064 за здійснення незаконної (без відповідної ліцензії) діяльності по перевезенню пасажирів. Проте, він не визнав свою винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення. Адже, вини в своїх діях він не вбачає, а послуг таксі не надавав, а лише перебував деякий час у вищезазначеному місці, щоб вивчити попит роботи на таксі. На даний час він без роботи, тому вирішив визначитися яким чином заробляти гроші. У протоколі про адміністративне правопорушення про детальні обставини вчинення ним правопорушення, зокрема, діяльності із перевезення пасажирів взагалі не вказується, тобто суть адміністративного правопорушення викладена лише загалом (ні часу вчинення правопорушення, ні яким чином було встановлено вчинення ним діяльності зі перевезення пасажирів тощо), що суперечить положенням ст. 256 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені прізвища свідків, однак нікого стороннього на місці в той час не було, тому вказані у протоколі свідки вигадані. Об'єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0003064 від 26.09.2017 р. та додані до нього матеріали взагалі не містять даних про те, що він здійснював регулярну, постійну та суттєву діяльність, тому вважає, що його дії не підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Крім того, у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку. Як вбачається з матеріалів справи і його пояснень, його автомобіль не містить всіх ознак, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», а тому і не підпадає під визначення терміну «таксі». Матеріали справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та фотокопії автомобіля, не містять жодних доказів заняття мною господарською діяльністю без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності, зокрема, перевезення мною пасажирів та отримання за надані послуги коштів. В матеріалах справи також немає доказів на підтвердження відсутності його державної реєстрації як суб'єкта господарювання та не одержання ним ліцензії на провадження даного виду діяльності - надання послуги з перевезення пасажирів на автомобілі НОМЕР_3. За вказаних обставин вважає не доведеним надання ним послуг перевезення пасажирів на автомобілі НОМЕР_3, облаштованому як таксі, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності, і, відповідно, приходить до висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. З протоколу не вбачається, яким чином він здійснював господарську діяльність, кому саме надавав послуги перевезення, по якому маршруту, чи були ці послуги платними та чи взагалі отримував оплату за надані послуги (чи отримав прибуток), в якому розмірі та від кого, чи такі послуги були систематичними, чи це була разова послуга. Крім того не зрозуміло чи вчинив він провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкт господарювання, чи вчинив провадження господарської діяльності без одержання ліцензії, де суб'єкт господарювання є спеціальним.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності та давши їм правову оцінку, беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , суд доходить висновку про необхідність закрити провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Підставами для такого висновку, служать наступні обставини.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Частиною 3 ст. 62 Основного Закону України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положення ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.І ст.164 КУпАІІ передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями.

Статтею 42 зазначеного Кодексу дано визначення, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензія це документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата - суб'єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

В статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» дано визначення, що таке послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Норми ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачають, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на такі види робіт: надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з внутрішніх перевезень небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

У протоколі та долучених до нього матеріалів відсутні будь-які фактичні докази, які є належними та допустимими, які підтверджують, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте у протоколі II №0003064 від 26 вересня 2017 року при викладі обставин вчинення правопорушення відображено одиничний факт, що мав місце 26 вересня 2017 року, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу.

Посадовою особою управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області в порушення вимог ст..252,256 КУпАП не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП а саме:

-протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обовязково має тривалий, а не одноразовий характер);

-всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обовязковими для господарської діяльності;

-інші обставини, які мають істотне значення (покази свідків пасажирів).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

В направлених до суду матеріалах не встановлено факту здійснення ОСОБА_1 провадження господарської діяльності з пасажирських перевезень, таких даних не надано і посадовою особою Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні не здобуто доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1) ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вчинене

ОСОБА_1 є відсутність у його діях складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п.1, ст.284 ч.І п.3, ст. 294 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Беркещук Б. Б.