3/758/1142/18 Категорія 147
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2017 року о 03 год. 20 хв., ОСОБА_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, керував автомобілем НОМЕР_1 на вул. Червонопільська в м. Києві.

Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

Чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 16 грудня 2017 року о 03 год. 20 хв. він підкачував колесо свого автомобіля на узбіччі неподалік від його дому. Коли ОСОБА_1 вже закінчив підкачувати колесо, біля його автомобіля зупинився екіпаж патрульної поліції. Після, того з автомобіля вийшов поліцейський і попросив ОСОБА_1, надати йому документи. ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що поліцейський не представився та не пояснив причини його звернення до нього, а лише попросив сісти у поліцейське авто. ОСОБА_1 дістав водійське посвідчення і технічний паспорт на автомобіль та передав їх поліцейському, який одразу пішов до свого автомобіля.

Після цього, ОСОБА_1 також сів у патрульний автомобіль, де один з поліцейських повідомив йому, що він знаходиться у стані алкогольного сп'яніння та запропонував ОСОБА_1 пройти тест на наявність алкоголю в крові.

На пропозицію патрульного ОСОБА_1 відповів відмовою, пояснюючи це тим, що він не керував транспортним засобом, а лише стояв біля нього, зазначивши при цьому, що двигун його автомобіля в момент прибуття машини патрульних був вимкнений, а аварійні сигнали - увімкнені.

Працівників поліції аргументи ОСОБА_1 не переконали і вони на місці склали протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що хотів би доставити автомобіль до свого дому, оскільки в ньому спускає колесо, і запропонував поліцейським проїхати за адресою його місця проживання, яка знаходилась неподалік від місця вимушеної зупинки. Працівники поліції погодились на це, забрали його документи та дозволили йому сісти до його авто і спокійно доїхати до місця проживання.

На думку ОСОБА_1 цим самим діями патрульні визнали факт того, що ОСОБА_1 перебуваю в тверезому і адекватному стані, оскільки доручили йому самостійно керувати його автомобілем. Після цього, ОСОБА_1 сів за кермо і поїхав за адресою: АДРЕСА_1, а працівники поліції, разом з його документами поїхали за ним. Саме туди приїхав інший автомобіль патрульної поліції з двома свідками, які розписались у поясненнях, які їм надали патрульні. ОСОБА_1 наполягав на тому, що, він відмовився від проходження тесту раніше, у машині патрульних на узбіччі дороги за відсутності свідків, а пояснення свідків були складені і підписані в іншому місці та в інший час, тому просить суд визнати їх неналежними та недостовірними доказами.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що він відмовився проходити тест ще й через те, що не був впевнений в законності дій інспектора УПП в м. Києві, а також не зміг переконатись в тому, що «Драгер» дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Також він не був проінформований поліцейським про порядок застосування спеціального технічного засобу і не отримав для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки і просив суд закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши відеозапис знагрудної камери № НОМЕР_2 вважає, що вина ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, доведена повністю та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), в якому зазначено, що 16 грудня 2017 року о 03 год. 20 хв., ОСОБА_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, керував автомобілем НОМЕР_1 на вул. Червонопільська в м. Києві.

Письмовими поясненнями свідків (а.с. 5), відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Рапортом (а.с. 6), відповідно до якого під час патрулювання екіпажем «Форт 0705» на вул. Червонопільській в м. Києві було помічено транспортний засіб «Ніссан» який рухався непрямолінійно.

Зупинивши даний транспортний засіб було встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1

Під час спілкування з ОСОБА_1 в нього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння і йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. В цей час ОСОБА_1 сів до свого автомобіля і поїхав у невідомому напрямку. Після цього почалось переслідування даного транспортного засобу і через декілька хвилин він зупинився за адресою АДРЕСА_1. Після цього ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Дослідженим в суді відеозаписом з нагрудної камери № НОМЕР_2, який повністю спростовує надані в суді пояснення ОСОБА_1, а саме: відеозапис починається з того, що працівник поліції пропонує водієві на ім'я ОСОБА_1 вимкнути двигун транспортного засобу за кермом якого він знаходиться. На дану вимогу поліцейського водій на ім'я ОСОБА_1 вимикає двигун транспортного засобу і виходить з автомобіля з місця водія.

Дані обставини повністю відрізняються від пояснень ОСОБА_1 в суді, а саме те, що він підкачував колесо в автомобіля і в цей час двигун автомобіля біля якого він знаходився був вимкнений.

Також під час перегляду спростований той факт, що ОСОБА_1 знаходився поруч з автомобілем, а не перебував за кермом.

Після цього, поліцейський пропонує пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою прилада «Драгер», або у лікаря нарколога. Водій на ім'я ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в присутності одного свідка, оскільки після відмови водій на ім'я ОСОБА_1 самостійно сідає до автомобіля і починає рух. Після таких дій водія на ім'я ОСОБА_1 поліцейські починають його переслідування, що також суперечить поясненням ОСОБА_1 в суді де він стверджував, що сів за кермо з дозволу поліцейського, для того, щоб переставити транспортний засіб за адресою місця проживання водія на ім'я ОСОБА_1, оскільки у автомобіля спускає колесо. Хоча під час перегляду відеозапису під час спілкування з поліцейськими водій на ім'я ОСОБА_1 жодного разу про спускаюче колесо не згадував.

Після того як працівники поліції наздогнали водія на ім'я ОСОБА_1 біля будинку де він проживає, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою прилада «Драгер» та у медичному закладі на що, водій на ім'я ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Під час судового засідання було встановлено, що водій на ім'я ОСОБА_1 на відеозапису та ОСОБА_1 це одна і таж особа.

Переглянуте в судовому засіданні відео та інші досліджені докази, дають суду змогу дійти висновку, що в діях ОСОБА_1, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На думку суду пояснення, які були надані ОСОБА_1 у суді він надав з метою уникнути адміністративної відповідальності, а тому суд відноситься до них критично, оскільки вони повністю спростовані переглянутим в суді відеозаписом.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що винність ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена повністю і підтверджується всією сукупністю доказів по справі.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення ст. 33 КУпАП, що при накладенні стягнення враховується особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1, стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме такі вид адміністративних стягнень, передбачені санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП на думку суду, зможуть виховати правопорушника та запобігти вчиненню ним нових правопорушень.

Обставин, що обтяжують або пом'якшують адміністративну відповідальність відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Окрім цього, оскільки суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 291, 294, 307, 308 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 - визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга, подання прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя П. Л. Отвіновський