Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/13/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2018 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі судді А.А.Надопта, секретар судового засідання С.С.Онисько, притягуваної до адмінвідповідальності особи та його представника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів адміністративні матеріали, які надійшли з Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, щодо притягнення громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м.Виноградів, вул.Першотравнева-№51, Закарпатської області, приватний підприємець, одружений- на утриманні має двоє малолітніх дітей, раніше до адмінвідповідальності не притягувався,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Працівниками СРПП №1 Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області 29.12.2017р. був складений протокол за ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_3, згідно якого він 28.12.2017р., приблизно о 23.20 годині по вул.І.Франко в м.Виноградів керував транспортним засобом марки «КІА Сорето», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння, що стверджено Висновком освідування №57, згідно якого ОСОБА_3 клінічно перебував в стані алкогольного сп»яніння.

Притягуваний до адмінвідповідальності ОСОБА_3 в судове засідання з"явився та пояснив, що дійсно він 28.12.2017р. був зупинений працівниками Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області на вул.І.Франко в м.Виноградів, де він керував своїм автомобілем НОМЕР_2, проте він в цей день не вживав алкогольних напоїв, працівники поліції давали йому для перевірки «трубку контролю тверезості», він відмовився з етичних причин і попросив відвезти його в лікарню для проходження там відповідного лабораторного дослідження, однак і в лікарні йому запропонували трубку, а тому він категорично наполягав на відібранні від нього проби крові на вміст алкоголю, оскільки на протязі дня не вживав спиртного. Проте лікарі відмовились взяти у нього кров, і свій висновок про його нібито сп»яніння зробили лише візуально. В протоколі зробив запис про те, що він не згідний із протоколом, а відтак вважає, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Заслухавши пояснення притягуваної до відповідальності особи та свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного.

Згідно до вимог ст.ст.245,252 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення і обов»язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об»активне з»ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі який встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, цей орган оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об»єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП про розгляді справи суд зобов»язаний з»ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (ст.9 КУпАП) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП настає за умови керування транспортним засобом особою в стані сп"яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп"яніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп"яніння.

Суд вважає, висновок працівників Виноградівського ВП про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному встановленні працівниками поліції всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, як вбачається із змісту протоколу ОСОБА_3 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, зокрема, 28.12.2017р., приблизно о 23.20 годині по вул.І.Франко в м.Виноградів він керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп»яніння, що стверджено Висновком освідування №57, згідно якого ОСОБА_3 клінічно перебував в стані алкогольного сп»яніння, що було засвідчено свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив п. 2.9 ПДР України, а відтак дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ст.130 КУпАП.

Між тим, диспозиція ст.130 КУпАП, за якою працівниками поліції були кваліфіковано дії ОСОБА_3, передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У відповідності з п.2.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції установлення стану алкогольного сп'яніння проводиться уповноваженими особами Державтоінспекції МВС на підставі огляду з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З матеріалів справи вбачається, що при складанні інспектором поліції адміністративного протоколу щодо ОСОБА_3, останньому було запропоновано огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (трубки тверезості), проте він відмовився використовувати трубку і попросив провести відповідний аналіз з відібранням біологічних зразків крові у лікарні. В прийомному відділенні Виноградівської ЦРЛ ОСОБА_3 також відмовився пройти освідування за допомогою трубки тверезості і зажадав проведення аналізу крові на вміст алкоголю.

Ці обставини підтвердили в судовому засіданні суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначили у поясненнях про те, що до прийомного відділення працівниками поліції був доставлений ОСОБА_3, якому вони також запропонували пройти огляд на стан сп»яніння за допомогою «трубки тверезості», однак ОСОБА_3 категорично відмовився застосовувати трубку і зажадав провести аналіз з відібранням від нього біологічних зразків (крові). Проте вони таких зразків не взяли, а стан його сп»яніння визначили тільки на підставі візуальних ознак.

Окрім того, свідок ОСОБА_6 також вказав, що якби ОСОБА_3 поводив себе спокійно та не агресивно, то висновок був би інший, свідками в протоколі їх записали працівники поліції, а тому вони не можуть стверджувати, що ОСОБА_3 керував транспортним засобов в стані сп»яніння.

В поясненнях самого ОСОБА_3, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що він заперечив своє перебування в стані алкогольного сп'яніння та настоював на проведенні такого огляду в сертифікованому медичному закладі шляхом саме відібрання біологічних зразків (крові), оскільки вважав, що встановлення стану сп'яніння у такий спосіб є більш об'єктивним та достовірним, зокрема, зазначивши, що «з протоколом не згідний, оскільки його неосвідчили в належному стані, в тому числі і в лікарні».

В судовому засіданні суду ОСОБА_3 також підтвердив вказані обставини та пояснив, що він на місці дійсно відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою трубки, оскільки в стані алкогольного сп'яніння не перебував, зокрема, він мав обґрунтовані сумніви щодо достовірності результатів проведення огляду з застосуванням трубки, а тому наполягав на проведенні такого огляду саме шляхом відібрання біологічних зразків. В прийомному відділенні Виноградівської ЦРЛ черговим лікарем ОСОБА_4 йому було знову запропоновано пройти огляд за допомогою трубки, однак це його обурило, а тому він і там настоював на проведення огляду його стану саме шляхом відбору біологічних зразків на вміст алкоголю, а не за допомогою трубки. Оскільки працівниками як поліції, так і лікарні його волевиявлення було проігноровано, і його стан сп»яніння був визначений на підставі його зовнішніх ознак, в тому числі, врахували його категоричне наполягання на відібранні саме з разків крові. Також пояснив, що при складанні протоколу свідків не було, були присутні лише лікарі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яких працівник поліції і зазначив як свідків.

Також, складаючи зазначений протокол працівники поліції прийшли до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення лише на підставі даних, які містяться у Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.12.2017р., з якого слідує, що ОСОБА_3 клінічно перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, в порушення вимог КУпАП не додали до матеріалів даної адмінсправи пояснень двох понятих щодо перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння саме під час керування ним транспортним засобом, і таких даних у суді не здобуто.

Навпаки, допитані у суді в якості свідків З.ОСОБА_3 дружина ОСОБА_3 та О.ОСОБА_3 брат ОСОБА_3, в суді вказали, що вони ввечері 28.12.2017р. повертались додому, автомобілем керував ОСОБА_3, але він не перебував в стані сп»яніння, оскільки на протязі дня він не вживав спиртних напоїв.

Судом, з метою всебічного, повного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи було задоволено клопотання адвоката про виклик до суду працівників поліції, які складали протокол і про витребування відеозапису правопорушення.

Однак, на неодноразові виклики суду, працівники поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, у судове засідання не з'явилися, а також і відеозапис правопорушення також наданий не був.

Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3, працівники зазначили свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які по сумісництву є і лікарями, які проводили візуальний огляд особи та зробили висновок про перебування ОСОБА_3 в стані сп»яніння на підставі лише візуального огляду останього.

В той же час у суді зазначені поняті вказали, що вони не були свідками керування ОСОБА_3 автомобілем в стані сп»яніння.

Разом з тим, відповідно до п.15 розділу 3 Інтрукції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебуваня від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» саме за результатами огляду на стан сп»яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Так, відповідно до п.22 розділу 3 Інтрукції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп»яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

Між тим, відповідно до вимог ст.62 Конституції України ніхто не зобов»язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов»язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, на підставі наведеного суд, з урахуванням засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а саме, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, а також того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять однозначних достовірних доказів, які б могли достовірно підтвердити наявність у діяннях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, критично оцінює та відхиляє протокол та Висновок як докази вини останнього, оскільки викладені у них висновки не підтверджені об'єктивними даними.

Так, згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність у діянні ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

На виклики суду працівники поліції у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомляли, відеозапис суду також надано не було, а відтак суд вичерпав можливості перевірки доводів апеляційної скарги.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що недотримання інспектором поліції порядку проведення направлення для огляду водія на стан сп'яніння на місці та порушення працівниками лікарні вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при умові категоричного наполягання ОСОБА_3 пройти освідування саме шляхом відбору крові (проведення лабораторних досліджень), а не застосування так званої трубки, призвели до визнання отриманих доказів недопустимими .

Окрім того, що в порушення вимог КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. за №1103, в адмінсправі відсутній належно оформлений протокол, яким зафіксований факт відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду за допомогою трубки «контролю тверезості».

Крім цього, в порушення вимог ст.266 КУпАП водій ОСОБА_3, який за висновками працівників поліції перебував в стані алкогольного сп»яніння, тими-ж працівниками поліції не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Між тим, водії та інші особи, які керують транспортними засобами, стосовно яких є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції в присутності свідків (ч.ч.1,2 ст.266 КУпАП).

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. N 1103.

Отже, як встановлено в судовому засіданні огляд громадянина ОСОБА_3 на стан сп»яніння був проведений в порушення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. N 1103.

Так, у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №12 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказується на таке: звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних

представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Таким чином, на підставі досліджених та перевірених доказів та їх оцінки у сукупності суд приймає та враховує доводи ОСОБА_3 про те, що у його діяннях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

У відповідності до вимог та керуючись ст.ст.130 ч.1, 245,252,268,280,283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, потерпілим, його представником, або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОСОБА_7