Справа № 341/1718/17
Провадження № 33/779/91/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю захисника інтересів ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Галицького районного суду від 22 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Бурштин, вул. Стуса, 17/87, Галицького району, Івано-Франківської області, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві ) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2, 13.11.2017 р. о 00 год. 05 хв. в м. Бурштині, по вул. Калуська, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, а саме, з ротової порожнини було чути різкий запах спиртного. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому порядку, передбаченого законом, із застосування приладу Драгер. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за яке встановлена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить постанову судді Галицького районного суду від 22 січня 2018 року щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, хоча про день і місце розгляду справи був належним чином повідомлений апеляційним судом.

Повідомлення про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши захисника інтересів ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, який підтримав подану АС його підзахисного та просив скасувати постанову, а провадження у справі закрити; переглянувши відеозапис з нагрудних камер інспекторів поліції; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

При розгляді справи, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Постанова судді від 22 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення, які ґрунтуються на зібраних допустимих доказах.

При складенні протоколу водію ОСОБА_2 роз'яснювалися його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 2).

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

Не зважаючи на заперечення у АС вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 095486 від 13.11.2017 року, з якого вбачається, що саме він 13.11.2017 р. о 00 год. 05 хв. в м. Бурштині, по вул. Калуська, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, а саме, з ротової порожнини було чути різкий запах спиртного. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому порядку, передбаченого законом, із застосування приладу Драгер. Своїми діями порушив ОСОБА_2 вимоги п.2.9 а ПДР, за яке встановлена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Також, згідно вказаного протоколу, а саме, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2 власноручно написав, що керував транспортним засобом, перед цим випив 100 гр. коньяку (а.с. 2); квитанцією тестування на алкоголь (а.с. 1); письмовими поясненнями самого ОСОБА_2, з яких вбачається, що він що дійсно 12.11.2017 р. випив сто грам коняку та керував своїм транспортним засобом марки ВАЗ 2101, оскільки в нього хвора дружина і, йому необхідно було відвезти її в с. Демянів, Галицького району (а.с. 3); розпискою про те, що ОСОБА_2 зобовязується 13.11.2017 року більше не керувати своїм автомобілем, у звязку із тим, що вже вживав алкогольні напої, а саме випив 100 гр. коньяку, транспортний засіб було доставлено до місця його проживання та будь-яких претензій до працівників поліції не мав (а.с. 4); переглянутими відеозаписами з нагрудної камери інспектора поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно керував своїм транспортним засобом, при цьому перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

Про обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, він підтвердив в суді першої інстанції (а.с. 23).

Показання ОСОБА_2 про його винуватість, апеляційний суд визнає достовірним доказом, оскільки ці пояснення повністю підтверджуються наведеними вище доказами, які були дослідженні, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Згідно вимог ч.1 ст. 266 КУпАП, водія ОСОБА_2 правильно було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки він перебував в стані алкогольного спяніння.

Оскільки ОСОБА_2 при складанні протоколу був згідний з порядком проведення огляду на стан алкогольного спяніння та з його результатами, а також те, що він власноручно в протоколі визнав себе винуватим у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, то суд першої інстанції визнав неістотними недотримання поліцейськими вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, з чим апеляційний суд погоджується.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, при цьому, перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недостовірними, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, і спрямовані вони на вигородження його від відповідальності за вчинене.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обєктивно розглянув справу, правильно оцінив докази, і його висновок про те, що ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР, а саме керував транспортним засобом за обставин викладених в протоколі про адмінправопорушення у стані алкогольного спяніння, є правильним.

Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 22 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 немає.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1