Справа № 282/237/18
Провадження № 3/282/106/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді Вальчука В.В.

при секретарі судового засідання Грушак І.В.

за участю прокурора Соболевської В.В.

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої керівником апарату Чуднівського районного суду Житомирської області, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією №9 від 10.01.2018 року, ОСОБА_1, обіймаючи з 12.03.2008 року посаду керівника апарату Чуднівського районного суду Житомирської області, та будучи, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону), субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону у десятиденний строк з моменту отримання доходу на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, несвоєчасно, з недотриманням терміну, 15 листопада 2017 року подала повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме: придбання нею автомобіля марки «Volkswagen Passat седан-В», 2007 року випуску, чорного кольору, № кузова: WVWZZZ3CZ001292, н/з Т4РМ0140, загальною вартістю 120000 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, яке передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що свою вину не визнає мотивуючи набуття виникнення права власності на автомобіль датою реєстрації транспортного засобу. Крім того, вона пояснила, що 04 листопада 2017 року на автобазарі в м.Києві вона уклала договір купівлі - продажу автомобіля «Volkswagen Passat» 2007 р. Відповідно до вимог ст.ст.208, 210 ЦК України та ст.32 Закону України «Про дорожній рух», правочин щодо купівлі-продажу автомобіля повинен вчинятись в письмовій формі та підлягає реєстрації на протязі 10 днів. На виконання вимог закону правочин щодо купівлі - продажу автомобіля укладено 04.11.2017 року в письмовій формі і на протязі 10 днів, а саме 11 листопада 2017 року зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3 в сервісному центрі. Пунктом 2.2 договору передбачено, що покупець набуває права власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі продажу, але момент виникнення права власності на річ (майно) відповідно до вимог цивільного законодавства визначається законом, а не договором. Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марки і моделі, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07

вересня 1998 року №1388 встановлену єдину на території України процедуру державної реєстрації. Ствердження того, що договір купівлі продажу укладено 04.11.2017 р. і зареєстровано 04.11.2017 р. спростовується тим, що факт реєстрації такого договору нічим не підтверджується, а сааме: немає витягу з реєстру чи свідоцтва про реєстрацію, існує лише номерний знак договору, який не може слугувати підтвердженням реєстрації договору. Виходячи з наведеного вона вважала, що власником автомобіля «Volkswagen Passat» стала саме 11.11.2017 року, тобто з моменту його реєстрації, і 15.11.2017 року нею було повідомлено НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. ОСОБА_1 також додала, що умислу на вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення за корупційне діяння у неї не було.

Прокурор просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України, з підстав викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що в її діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положення ст.129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч.1 ст.11 КУпАП).

Відповідальність за ч.2 ст.172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме: отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлений для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного у ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктивна сторона даного правопорушення, завжди характеризується лише умисною формою вини.

Зважаючи на те, що Законом в диспозиції ст.172-6 КУпАП не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, тобто склад цього правопорушення є формальним, діяння передбачені цією статтею можуть бути вчинені тільки умисно, тобто вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КпАП України, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст.7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, правопорушник не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно врахувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

04.11.2017 року ОСОБА_1 уклала із ОСОБА_2 договір купівлі-продажу №7365/17/000583 транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Volkswagen Passat седан-В», 2007 року випуску, чорного кольору, № кузова: WVWZZZ3CZ001292, н/з Т4РМ0140 в м.Києві.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 989376, реєстрація автомобіля марки «Volkswagen Passat седан-В», 2007 року випуску, чорного кольору, № кузова: WVWZZZ3CZ001292 відбулася 11.11.2017 року і його власником є ОСОБА_1

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, вона подала декларацію про зміну в майновому стані не 14.11.2017 року, а 15.11.2017 року, оскільки вважала, що набула право власності на автомобіль, після реєстрації його у відповідних органах, а саме 11.11.2017 року. Наміру приховувати інформацію щодо суттєвих змін свого майнового стану вона не мала і в подальшому самостійно подала відомості до НАЗК.

Зазначені обставини можуть свідчити про наявність в її діях недбалості, несумлінного ставлення до свого обовязку, що свідчить лише про необережну форму вини ОСОБА_1

В матеріалах справи відсутні докази, що спростовують твердження ОСОБА_1 Натомість наявні докази того, що ще до початку здійснення щодо неї перевірки, вона самостійно 15 листопада 2017 року подала декларацію про суттєві зміни в майновому стані, що на думку суду додатково свідчить про відсутність в її діях вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки субєктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала їх порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення її до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутності події і складу правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КУпАП, у звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 9, 11, 172-6 ч.2, 245, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст.62, 129 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Вальчук В. В.