АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/468/18 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2018 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. вирішуючи питання щодо можливості призначення до розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Згідно цієї постанови

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

На вказану судову постанову поштою лише 16.04.2018 року захисником ОСОБА_2 подана апеляційна скарга датована 23.02.2018 року , в якій він просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, захисник ОСОБА_2 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження цієї постанови, посилаючись на те, що йому лише 20.02.2018 року після ознайомлення з матеріалами справи, про прийняте судом рішення. Також, посилається на те, що ОСОБА_1 в судове засідання не викликався, а тому не був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_2 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження судової постанови не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже закон пов'язує строк подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення з датою ухвалення судового рішення.

Постанова суду винесена 16 листопада 2017 року, тобто строк апеляційного оскарження спливає 26 листопада 2017 року.

Відповідно до матеріалів справи правопорушник ОСОБА_3 в судовому засіданні першої інстанції участі не приймав.

Проте, згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) ОСОБА_1 достовірно знав про те, що справа відносно нього буде розглядатись Київським районним судом м. Харкова, про що свідчить його власноручний підпис в протоколі.

Крім того, відповідно до судових довідок (а.с.8, 12), ОСОБА_1 був повідомлений СМС-повістками про час та місце розгляду справи районним судом але ж проігнорував їх.

Крім того, захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав.

08.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, однак відомостей про ознайомлення з ними матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу надіслав до суду поштою лише 16.04.2018 року, про що свідчить роздруківка штрихкодового ідентифікатора поштового конверту (а.с.33).

Якщо навіть припустити, що ОСОБА_2, як він стверджує в клопотанні, ознайомився з матеріалами справи 20.02.2018 року, то апеляційна скарга ним подана майже через два місяці після ознайомлення з матеріалами справи без наведення поважних причин пропуску процесуального строку апеляційного оскарження постанови.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Більш того, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про дане провадження апелянт без сумніву знала, а тому вказані причини пропуску строку не можна однозначно вважати як поважні.

Хоча в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 і не приймав участі, однак він достовірно знав, що справа буде розглядатись Київським районним судом м. Харкова.

Таким чином нехтування ОСОБА_1 протягом встановленого законом обмеження у часі на подання апеляційної скарги об'єктивними причинами не обумовлено, і в клопотанні дані про наявність таких причин відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 271 КУпАП, повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Хоча в матеріалах справи і є договір про надання правової допомоги (а.с.25), укладений між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 19.01.2018 року, однак зі змісту цього договору, апеляційна інстанція не вбачає, що ОСОБА_1 уповноважив адвоката ОСОБА_2, який не приймав участі при розгляді справи в суді першої інстанції, подавати від його імені та за своїм підписом апеляційну скаргу на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року, якою ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_2 не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу оскільки нею не надано належного підтвердження повноважень захисника відповідно до ч.2 ст.271 КУпАП, а право подачі клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судової постанови є похідним від права подачі апеляційної скарги.

За вищенаведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення адвокату ОСОБА_2 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після спливу встановленого строку, повертається судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити адвокату ОСОБА_2 в поновлені процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи повернути до Київського районного суду м. Харкова, при цьому апеляційна скарга підлягає поверненню адвокату ОСОБА_2 через суд першої інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко