Справа № 729/796/17 Головуючий у 1 інстанції Кузюра В. О.
Провадження № 33/795/153/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, відносно якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого: ДВРЗ м. Київ, охоронцем,

провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 23.07.2017 року, близько 19 год. 40 хв. в с. Мирне Бобровицького району, по вул. Гагаріна, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ИЖ 2715», д.н.з. НОМЕР_1, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Порш Кайєн», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення. Дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі відносно ОСОБА_1 у звязку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд, пославшись на вимоги ст. ст. 247, 38 КУпАП, прийшов до висновку, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, тому розпочате провадження підлягає закриттю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив, змінивши постанову суду, описати обставини, встановлені під час розгляду справи та надати їм іншу оцінку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд, закриваючи провадження у справі, відійшов від процесуальних норм закону, в звязку з чим постанова є такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Зокрема, в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах постанови не було зазначено обставин справи та не досліджено докази у справі, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП. Вказані обставини призвели до не вирішення питання щодо наявності вини в діях особи, яка притягується до адміністративно відповідальності. Також звертає увагу, що в ході судового розгляду допитувалась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілий та свідки, а також за клопотанням самого ж правопорушника, судом призначено автотехнічну експертизу. В порушення вимог ст. 283 КУпАП, у постанові не зазначено вище вказані докази, досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши апелянта, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що по даній адміністративній справі винесено незаконне судове рішення, яке підлягає скасуванню і винесенню апеляційним судом нового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.294 КУпАП Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак, не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити також докази, які необґрунтовано були відхилені судом 1 інстанції.

Представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та доповнив її вимоги, просив дослідити докази, зібрані у справі, встановити вину ОСОБА_1 та винести законну і справедливу постанову, посилаючись на мотивувальну частину апеляційної скарги, яка свідчить про необхідність в даному випадку скасування рішення 1 інстанції, яке винесене з порушенням норм Закону.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що п. 16.11 Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки виїжджав з прилеглої польової дороги, яка є ґрунтовою, на головну, а не з перехрестя доріг, як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. Проїжджу асфальтовану частину дороги він не пересікав та відчув удар у ліву сторону свого авто, яке відкинуло убік. Автомобіль «Пежо» їхав по лівій смузі руху з великою швидкістю. Вважав, що постанова суду 1 інстанції винесена правильно та обґрунтовано. Також на питання суду він зазначив, що при виїзді з прилеглої польової дороги йому заважало дерево, яке знаходиться на узбіччі, та обмежує оглядовість проїжджої частини.

Захисник адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні апеляційного суду вважав постанову суду законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки враховуючи вимоги чинного законодавства, в тому числі практику Європейського Суду з прав людини, виключення провадження у справах про адміністративне правопорушення внаслідок закінчення строків, встановлених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не в повній мірі дотримано вище вказаних вимог законну.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні суду 1 інстанції пояснив, що рухався по головній дорозі з дозволеною швидкістю руху, по своїй стороні та не встиг помітити, як на його смугу руху, на центр дороги, виїхав автомобіль «ІЖ», відбулось зіткнення.

Допитаний судом 1 інстанції в якості свідка працівник поліції ОСОБА_5 пояснив, що в с. Мирне Бобровицького району сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Порш, який рухався по головній дорозі, та «ІЖ», який виїжджав з прилеглої дороги, так як водій авто «ІЖ» не бачив «Порш Каєн», оскільки йому заважало дерево і здійснив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР. В схемі до протоколу про адміністративне правопорушення місця зіткнення на проїжджій частині не визначалося, оскільки його неможливо встановити, а точка 4 на схемі вказує на місце контакту транспортних засобів (а.с. 43-45).

Згідно даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 23 липня 2017 року, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ИЖ 2715», д.н.з. НОМЕР_1, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Порш Кайєн», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху (а.с. 1).

Схемою місця ДТП зафіксовано напрямки руху автомобілів до ДТП та розташування їх на проїжджій частині після даної ДТП. Зафіксовані механічні пошкодження автомобілів (а.с. 2).

Вказані документи оформлені на місці події, підписані його учасниками.

Висновком судової автотехнічної експертизи №4323/17-24 від 06.02.2018 року, яка була призначені за клопотанням ОСОБА_1, встановлено, що в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.11 ПДР, з урахуванням вимог п.16.3 ПДР та термінів п.1.10 ПДР «головна дорога», «перевага». В дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля «Порш Кайєн», д.н.з. АІ 7373 BE, ОСОБА_3 з метою створення безпечних умов для руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.1.2, 11.3 ПДР, а з моменту настання небезпеки у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. Технічна можливість у водія автомобіля «ІЖ 2715», д.н.з. 489 22 КН, ОСОБА_1 - своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів полягає у виконанні ним вимог п. 16.11 ПДР. За прийнятих обставин виникнення небезпеки при швидкості руху 60 км/год у водія ОСОБА_3 була технічна можливість своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «ІЖ» шляхом застосування екстреного гальмування керованого транспортного засобу, якщо віддалення автомобіля «Порш» від місця зіткнення в момент виникнення небезпечної дорожньої обстановки складало більше 44...46м. За незмінності прийнятих вище умов і віддалення цього автомобіля від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки менше 44...46м, у водія ОСОБА_3 відсутня технічна можливість своїми односторонніми діями уникнути даної ДТП. За прийнятих обставин виникнення небезпеки при швидкості руху 100 км/год. у водія ОСОБА_3 була технічна можливість своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «ІЖ» шляхом застосування екстреного гальмування керованого транспортного засобу, якщо віддалення автомобіля «Порш» від місця зіткнення в момент виникнення небезпечної дорожньої обстановки складало більше 94...98м. За незмінності прийнятих вище умов і віддалення цього автомобіля від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки менше 94...98м, у водія ОСОБА_3 відсутня технічна можливість своїми односторонніми діями уникнути даної ДТП. Небезпечну дорожню обстановку, що є необхідною умовою' виникнення події даної ДТП, своїми необережними діями, які не відповідають вимогам п. 16.11 ПДР створив водій автомобіля «ІЖ» ОСОБА_1 Визначити технічну причину виникнення даної ДТП експертним шляхом не надається за можливе, оскільки неможливо із за не достатку вихідних даних однозначно наявність (відсутність) у водія автомобіля «Порш» своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Фактичні дані щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі до нього, поясненнях водіїв, висновках судової автотехнічної експертизи №4323/17-24 від 06.02.2018 року, що маються в матеріалах даної адміністративної справи та досліджені безпосередньо в апеляційному суді, і свідчать про порушення ПДР саме водієм ОСОБА_1, так як він в дорожній обстановці, що склалася, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.11 ПДР. Докази в цій частині не є суперечливими, узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують вину водія ОСОБА_1. Допущене порушення знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП (а.с. 66-75).

Виходячи з аналізу змісту ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закриття провадження у справі можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, зауважив, що вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює наявність чи відсутність вини, і лише після цього закриває провадження у справі.

В даному випадку, суду належало дослідити усі обставини справи, що і було фактично зроблено під час розгляду в суді 1 інстанції, та встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і лише за наявності в його діях складу даного правопорушення, вирішувати питання про застосування ст.38 КУпАП.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що саме на момент розгляду справи (початок розгляду 16.08.2017 року) в суді 1 інстанції строки, передбачені ст. 38 КУпАП, не сплинули. Більше того, 17.11.2017 року, коли дані строки вже минули, суд продовжував розгляд справи, досліджуючи докази по справі, не закриваючи її відповідно до зазначеної вище норми Закону. А вже, отримавши всю доказову базу для вирішення питання винуватості чи не винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд, чомусь, не надавши оцінки кропіткій роботі по дослідженню доказів, - закриває справу, посилаючись на ст.38 КУпАП і, на момент 05.03.2018 року.

За таких обставин вказане судове рішення, як незаконне, підлягає скасуванню з винесенням нового, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позицію ж ОСОБА_1 щодо не визнання вини в порушенні п.16.11 Правил дорожнього руху, апеляційний суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як з урахуванням всіх інших доказів по справі, його пояснення в даній ситуації, є неспроможними. Доказів, які б підтвердили його невинуватість, суду надано не було та під час апеляційного розгляду не встановлено, навпаки, його пояснення в суді апеляційної інстанції щодо початкових дій при здійсненні маневру виїзду на головну дорогу, також підтверджують порушення ним п.16.11 ПДР.

При цьому, слід зазначити, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою щодо конкретної особи, в даному випадку, щодо ОСОБА_1. Тому, давати оцінку діям іншого водія, відносно якого протокол про адміністративне правопорушення не складався, є безпідставним та незаконним.

Разом з тим, відповідно до п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення строки, передбачені ст.38 КУпАП щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчилися і провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 березня 2018 року, якою адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, - скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч.7 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6