Справа №580/1669/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бакланов Р.В.
Номер провадження 33/788/39/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 07 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 10.09.2017 р. о 19:30 год. в м. Суми по вул. Роменській керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

У поданій апеляційній скарзі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, вважаючи судове рішення таким, що прийняте без врахування всіх фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову судді скасувати, а справу відносно нього закрити за ст.38, п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку з перебігом 3-х місячного терміну в період якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги посилається на те, що судовий розгляд відбувся без його участі в період перебування на лікарняному та за відсутності даних про належне його сповіщення про розгляд справи, незважаючи на той факт, що суду завчасно було заявлено клопотання про поважну причину неможливості присутності ОСОБА_3 в судовому засіданні 07.12.2017 року.

Також вказує, що зазначеним вище, суд порушив його процесуальні права на безпосередню участь у судовому розгляді, право на допит інспектора поліції, який склав протокол, свідків, які не були присутні при його складанні, а також факт його вимоги пройти медичний огляд у медичному закладі.

Вважає, що всі перераховані ним обставини, на ряду з адміністративним протоколом, який не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, впливають на висновок суду про його винуватість.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

Зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається зі змісту постанови, висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП №522976 від 10.09.2017 р., який був складений згідно вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, із якого вбачається, що ОСОБА_3, 10.09.2017 р. о 19.30 годині в м. Суми по вул. Роменська, керував автомобілем ВАЗ21070, н.з.ВМ0499АВ, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Алкотестер Драгер 6810» та в СОНД ухилився шляхом відмови, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини об'єктивно підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутніми під час складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та підтвердили, що ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку (а.с.4-5).

Таким чином, при апеляційному розгляді справи про адміністративне правопорушення підтверджений факт відмови водія ОСОБА_3, який мав ознаки алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на виявлення такого стану, що призвело до порушення ним, відповідно, вимог п.2.5 ПДР України.

Що стосується доводів апелянта з приводу допущеного суддею суду першої інстанції порушення його права на захист, яке виразилося в розгляді справи про адміністративне правопорушення у його відсутність, незважаючи на клопотання про відкладення судового розгляду та неможливості присутності в суді 07.12.2017 року через хворобу, то зазначаю наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, будучи особисто присутнім в судовому засіданні 23.10.2017 року, заявив клопотання про надання йому часу для залучення захисника, у зв'язку з цим судовий розгляд було відкладено на 01.11.2017 року, але в цей день ОСОБА_3 до суду не з'явився, надав клопотання про перенесення судового розгляду у зв'язку з хворобою, про що додав довідку лікаря (а.с.14-15).

У подальшому, судові засідання неодноразово відкладалися на 13.11.2017 року, 01.12.2017 року та 07.12.2017 року, в які ОСОБА_3 не з'явився, а листи з повістками повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 проходив на протязі тривалого часу, самому правопорушнику створено всі можливості для реалізації наданих йому прав, передбачених ст.268 КУпАП, у тому числі право на особисту участь у розгляді справи щодо нього, за його ж таки клопотанням залучити до справи захисника, про що свідчать численні відкладення слухання справи, а тому він об'єктивно міг знайти можливість з'явитися в судові засідання, а не сформувати такою поведінкою, а саме численними неявками до суду без поважних причин та небажанням отримувати судові повістки, думку суду про намагання затягнути розгляд провадження до закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, в межах яких може бути накладено адміністративне стягнення.

Крім того, ОСОБА_3 дійсно було подано до суду клопотання про відкладення судового розгляду, однак воно надійшло до суду вже після прийняття рішення 07.12.2017 року по суті адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.36), а тому суддя місцевого суду з об'єктивних причин не міг прийняти його до уваги та надати відповідну оцінку.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, виходячи з того, що судом 4 рази відкладався розгляд справи відносно ОСОБА_3 саме у зв'язку з неявкою останнього, що не може свідчити про не намагання судді забезпечити права останнього на особисту участь у судовому розгляді, а також враховуючи положення ч.2 ст.268 КУпАП, суддя правомірно виніс 07.12.2017 року постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у відсутність останнього явка якого в судове засідання даної категорії адміністративних правопорушень і не є обов'язковою.

Доводи апелянта про відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, невідповідності останнього вимогам ст.256 КУпАП, а також факт вимоги ОСОБА_3 пройти медичний огляд у медичному закладі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими мотивами, а доказів, які б могли спростувати його причетність до вказаного правопорушення, суду не надано.

Так, посилання на відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи містять додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.4-5), які, будучи попередженими про відповідальність за надання неправдивих та недостовірних свідчень, зазначили, що були присутніми під час документування правопорушення та ствердили факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння як із застосуванням приладу Драгер, так і в медичному закладі.

Крім того, в порядку задоволення клопотання сторони захисту, судом апеляційної інстанції неодноразово відкладався апеляційний перегляд справи для надання можливості стороні захисту забезпечити до суду явку свідків для дачі пояснень та окремо надсилалися повістки на їхню адресу, однак їхня явка до суду забезпечена не була.

В той же час, апеляційний суд не вбачає підстав не довіряти письмовим поясненням зазначених свідків, оскільки як зазначалося вище, вони відібрані повноважною особою в рамках документування правопорушення та ці свідки були попереджені про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Також не підтверджується матеріалами справи й довід ОСОБА_3 про його вимогу пройти медичний огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 522976 від 10.09.2017 року, ОСОБА_3 жодних зауважень чи клопотань не мав, підписав протокол, а у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказав, що пояснення надасть у суді. Інших даних, які б могли підтвердити таку позицію правопорушника матеріали справи не містять.

Що стосується посилань на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, то вони також є явно надуманими, оскільки даний документ містить всі передбачені законом реквізити, а апеляційна скарга не містить жодного аргументу в чому та в якій частині даний протокол суперечить вимогам ст. 256 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 було накладено суддею суду першої інстанції з врахуванням вимог ст.33 КУпАП та в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції у повному обсязі були дотримані положення ст.ст.245, 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною і належним чином вмотивованою, тому апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованою і підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 07 грудня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.