АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 05.10.2017 року о 13 год. 45 хв., в м. Києві по вул. Братиславській, 46, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.11.2017 року просить її скасувати, а провадження в справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП та роз'яснення, що містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» щодо повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

При цьому зазначає, що під час розгляду даної справи суд взяв до уваги лише дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та проігнорував його пояснення надані в судовому засіданні про те, що на вимогу працівників поліції він пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер» і ознак сп'яніння у нього виявлено не було, а тому відповідно до вимог чинного законодавства, він не був зобов'язаний проходити огляд в закладі охорони здоров'я, однак цей факт було неправомірно залишено судом поза увагою, що в призвело до прийняття незаконної постанови.

Також вказує, що в порушення вимог ст.ст. 256, 268 КУпАП, при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз'яснено його права та обов'язки, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати працівникам поліції свої пояснення по суті порушення, оскільки не володіє українською мовою, про що повідомляв поліцейським, однак останні свідомо проігнорували цей факт.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2017 року за адресою: вул. Братиславська, 46 в м. Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №110211 відносно ОСОБА_1, який на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, і даний протокол з додатками 12.10.2017 року надійшов до Деснянського районного суду м. Києва, за результатами розгляду якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 05.10.2017 року серії БР №110211 (а.с. 2), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Опель» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість, сухість порожнини рота, тремтіння пальців рук), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнями цих свідків (а.с. 3), які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння та поясненнями самого ОСОБА_1, який у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що вживав «травку», а тому вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, який взяв до уваги лише текст протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому проігнорував його пояснення надані в судовому засіданні, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином обґрунтував свої висновки.

Посилання апелянта на порушення поліцейськими процедури проведення огляду на стан сп'яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, так як на вимогу працівників поліції він пройшов запропонований ними огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер», за результатами якого у нього не було виявлено ознак сп'яніння, а тому він не зобов'язаний був повторно проходити огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп'яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров'я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Що стосується твердження ОСОБА_1 про порушення поліцейськими вимог ст.ст. 256, 268 КУпАП, які не роз'яснили йому права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та позбавили його можливості надати свої пояснення, оскільки він не володіє українською мовою, про що повідомляв працівників поліції, то такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту зазначеного протоколу від 05.10.2017 року вбачається, що водію ОСОБА_1 було роз'яснено його права і обов'язки та повідомлено про розгляд справи у Деснянському районному суді м. Києва, що ОСОБА_1 засвідчив власним підписом, при цьому в графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» останній зазначив, що вживав «травку».

За наведеного, постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/345/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.