АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №647/119/18 Головуючий в І інстанції: Корсаненкова О.О.
Провадження №33/791/119/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бериславського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 11.01.2018 року о 22-45 год. на а/д Херсон-Генічеськ на 56км + 800м, керував т/з ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу працівників поліції відмовився від продуття в прилад Драгер та від проходження медичного обстеження на стан спяніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2018 року ОСОБА_2 11.01.2018 року о 22-45 год. на а/д Херсон-Генічеськ на 56км + 800м, керував т/з ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу працівників поліції відмовився від продуття в прилад Драгер та від проходження медичного обстеження на стан спяніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП. (а.с.3).

Протокол про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.5,6). Також це підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_2згідно яких 11.01.2018 року близько 15-00 год. вдома він випив 100 грам горілки, а в 22-45 год. був зупинений працівниками поліції на автодорозі Херсон-Генічеськ на 56 км. Від продуття в алкотестер Драгер та проходження медичного огляду у лікарні відмовився. Горілку вживав для зняття стресу. З боку працівників поліції морального та фізичного тиску по відношенню до нього не було.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що після самостійного проходження огляду на стан сп'яніння у КУ «Обласний наркологічний диспансер» ХОР Токсикологічна Лабораторія, під час якого у нього не було виявлено ознак сп'яніння, про що вказано у довідці токсикохімічного дослідження №110 від 19.01.2018 року (а.с.8), то суд першої інстанції зробив правильний висновок про неприйняття його до уваги, як доказ перебування ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу у тверезому стані, оскільки цей огляд був проведений з порушенням визначеного порядку, передбаченого ч.4 ст.266 КУпАП та п.17 Розділу ІІІ Інструкції, де зазначено, що огляд на стан сп'яніння, складання висновку за результатами огляду та повідомлення його змісту оглянутій особі, проводиться в присутності поліцейського, який доставив цю особу для огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було розглянуто справу без належного зясування обставин та з порушенням Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки не було допитано свідків, до уваги не приймаються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повідомляв свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про день та час слухання справи (а.с.12,13,17), однак в судове засідання вони не зявилися, а примусовий привід свідків нормами КУпАП не передбачено.

Доводи апелянта щодо відсутності у поліцейських алкотестеру Драгер також не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки не спростовують факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Та обставина, що ОСОБА_2, після складення протоколу, не відсторонили від керування автомобілем - не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності і не свідчить про його невинуватість.

Не можуть бути взяті до уваги пояснення ОСОБА_2, надані під час апеляційного розгляду справи, про те, що протокол підписував не він та ніяких пояснень не надавав, оскільки вказане не підтверджено жодними доказами, які б вказували на неправомірність дій працівників поліції, зокрема ОСОБА_2 не вчинив жодної дії направленої на оскарження можливих фальсифікацій з боку працівників поліції, а тому його твердження не виходять за межі припущень, які не можуть лягти в основу виправдовувального висновку при оцінці усіх доказів у їх сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Бериславського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко