Справа № 211/1711/18
Провадження № 3/211/783/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 травня 2018 року суддя Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

-за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

-за участю: захисника Жукова О.А.,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2018 року серія БД №424887, 12.04.2018 року о 03.30 год. в м. Кривий Ріг по вул. Кокчетавська буд.29, водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом MAZDA 3, р/н НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. Огляд проводився з використанням технічного засобу Драгер 0298, від проходження огляду на стан спяніння в міському наркологічному диспансері м.Кривого Рогу відмовилась в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушила п.2.9 а ПДР України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 Жуков О.А. клопотав перед судом про закриття провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_3 складу адмінстративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.2.9 а ПДР України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ч.3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція) визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно з п.п.2, 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі-Порядок) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 Порядку огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

П. 4 Порядку встановлено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

При розгляді справи по суті було встановлено, що ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти огляд, на що вона погодилась, та, продувши газоаналізатор «Драгер», який показав результат 1,20 ‰, його не оспорювала, що в свою чергу засвідчили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.2, 3, 4, 7).

Таким чином, судом встановлено та це вбачається з відеозапису, водієві ОСОБА_3 не пропонувалось пройти огляд в закладі охорони здоров'я та такий факт відмови свідками не посвідчувався та їх письмові пояснення не містяться в матеріалах справи. Однак згідно протоколу серії БД №424887 від 12.04.2018 уповноваженою особою ст.лейтенантом поліції ОСОБА_7 було встановлено, що водій ОСОБА_3 як керувала транспортним засобом MAZDA 3, р/н НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, так і від проходження огляду на стан спяніння в міському наркологічному диспансері м.Кривого Рогу відмовилась в присутності двох свідків в установленому законом порядку. Тобто має місце порушення двох різних пунктів Правил дорожнього руху України, а саме п.2.5 та п.2.9 а ПДР України, що є неможливим з огляду на те, що наявність в діях ОСОБА_3 п.2.9а виключає наявність в її ж діях п.2.5 при одних і тих же обставинах по тій же події і навпаки.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об'єкту, об'єктивної сторони, суб'єкту, суб'єктивної сторони.

Обєктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв'язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння. Обов'язковою ознакою об'єктивної сторони цього правопорушення є перебування особи в стані спяніння.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього документи, не містять жодного належного та допустимого доказу, у розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження ухилення ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, як то вказано в протоколі в графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин».

При цьому, уповноваженою особою при складанні протоколу було визначено, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та при цьому фактично визначено, що в діях ОСОБА_3 наявні два склади адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, суд -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 130 ч.1 КпАП України закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в десяти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Д. М. Ніколенко