Справа № 355/27/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 33/780/224/18 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 138 02.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2018 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши подану захисником ОСОБА_1 - адвокатом Слюсар Д.В. апеляційну скаргу на постанову Баришівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року, прийняту відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 08 січня 2017 року, приблизно о 11 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем MITSUBISHI PAJERO, реєстраційний номер НОМЕР_1, на 59км+350м автодороги Київ-Харків, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не надав перевагу автомобілю Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів та спричинення їм механічних пошкоджень.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Слюсар Д.В. подала апеляційну скаргу на постанову Баришівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати в частині визнання її підзахисного винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про те, що судом першої інстанції оскаржуване рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не в повному обсязі з'ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та документам, формально підійшов до дослідження обставин справи, без повного з'ясування суті правопорушення. Зокрема, судом не надана оцінка діям іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_3 який, як стверджує апелянт, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 Крім того, як зазначає захисник у своїй апеляційній скарзі, суд у оскаржуваній постанові взагалі не навів будь-яких доказів на підтвердження своїх висновків щодо винуватості її підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також, захисник звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що у вступній частині постанови Баришівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року зазначено про розгляд адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 суддею цього суду Лисюк О.Д., тоді як сама постанова підписана суддею Коваленко К.В. Крім того, на думку апелянта, конструкція резолютивної частини оскаржуваної постанови, яка поєднує в собі закриття справи з одночасним визнанням особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, не відповідає вимогам закону, зокрема ст.284 КУпАП, згідно із якою в справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування засобів впливу, про закриття справи.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_3 та його представника, які заперечували проти апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Однак, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1, зазначеної вище норми закону в повній мірі не дотримався, що призвело до постановлення судового рішення, сумнівного з точки зору його законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч вимогам зазначеної норми Закону, місцевий суд при розгляді матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, взагалі не встановив та не зазначив у оскаржуваній постанові обставини вчиненого адміністративного правопорушення, вказавши лише на обставини, які вбачаються з матеріалів справи.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності у постанові Баришівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року належного обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як видно зі змісту вказаної постанови, в ній взагалі відсутнє посилання на будь-які докази на підтвердження висновку місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_1 конкретних норм Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 січня 2017 року, приблизно о 11 годині 25 хвилин, на 59км+350м автодороги Київ-Харків.

Таким чином, невиконання місцевим судом вимог ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та невідповідність постанови суду вимогам ст.283 КУпАП щодо її змісту, є безумовною підставою для її скасування та прийняття нової постанови, на підставі п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із доводами апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як встановлені при апеляційному перегляді справи обставини та наявні у матеріалах справи докази свідчать про протилежне.

Під час апеляційного розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП встановлено, що ОСОБА_1 08 січня 2017 року, приблизно о 11 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем MITSUBISHI PAJERO, реєстраційний номер НОМЕР_1, на 59км+350м автодороги Київ-Харків, при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні з правого ряду в лівий, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не надав перевагу автомобілю Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів та спричинення їм механічних пошкоджень, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Встановлені апеляційним судом обставини підтверджуються комплексом наявних в матеріалах справи доказів та поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - потерпілого ОСОБА_3, які повністю узгоджуються між собою.

Потерпілий ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 08 січня 2017 року, близько 11 години 25 хвилин, він рухався на своєму автомобілі Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2, в крайній правій смузі руху автодороги Київ-Харків в напрямку м. Києва, серед інших транспортних засобів з невеликою швидкістю, так як були складні погодні умови, обумовлені сильним снігопадом. Через деякий час він вирішив здійснити випередження попутного автотранспорту для чого виїхав у ліву смугу руху і став рухатись по ній. В якийсь момент з-поміж автотранспорту, який рухався по правій смузі руху, не вмикаючи світловий покажчик повороту, прямо перед його автомобілем виїхав автомобіль MITSUBISHI PAJERO, який здійснив зіткнення своїм заднім бампером з правим крилом його транспортного засобу в результаті чого його автомобіль відкинуло на металевий відбійник, а потім на праве узбіччя.

Пояснення потерпілого підтверджуються також фактичними даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №187221 від 08 січня 2017 року, складеного співробітником поліції Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області відносно ОСОБА_1 (а.с.1), які є спроможними з технічної точки зору, відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №6544/17-52/23181/17-52 від 30 листопада 2017 року (а.с.104-119).

При цьому, на переконання суду, не заслуговують на увагу пояснення ОСОБА_1 щодо того, що саме потерпілий скоїв зіткнення своїм транспортним засобом з його автомобілем в той час, як він робив маневр перестроювання з лівої смуги руху в праву, так як зазначені пояснення спростовуються поясненнями потерпілого та вищезазначеним висновком експерта, з якого слідує, що пояснення водія ОСОБА_1 щодо механізму ДТП є неспроможними з технічної точки зору (а.с.104-119). Крім того, характер пошкоджень на автомобілі під керуванням ОСОБА_3, локалізація яких розташована на правому крилі, а не в районі переднього бампера, також не підтверджують пояснення ОСОБА_1

Таким чином, на переконання суду, саме невідповідність дій водія автомобіля MITSUBISHI PAJERO ОСОБА_1 вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України в дорожній обстановці, що склалася 08 січня 2017 року, приблизно о 11 годині 25 хвилин, на 59км+350м автодороги Київ-Харків, знаходиться у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено також і висновком експерта (а.с.110-111).

Отже, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Разом з тим накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті суд позбавлений можливості у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, що є підставою, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, для закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неможливості одночасного визнання винуватою особи у вчиненні адміністративного правопорушення та закриття провадження у справі, не заслуговують на увагу, так як суперечать вимогам ст. 280 КУпАП, згідно із якою встановлення вини чи невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення є обов'язком органу чи посадової особи, які розглядають справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Слюсар Д.В. - задовольнити частково.

Постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року, винесену щодо ОСОБА_1, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У відповідності з п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко