Справа № 199/8745/18
ПОСТАНОВА

іменем України

26 листопада 2018 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого і зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

за участю: особи, яка притягається до відповідальності, - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 190552 від 03.11.2018, ОСОБА_1 А.В.03.11.2018 о 18:40 годині знаходячись по вулиці Янтарній, 50 у місті Дніпрі, на дитячому майданчику, в громадському місці висловлювався нецензурною лайкою в бік перехожих чим порушував громадський порядок і спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1, категорично заперечив те що він висловлювався нецензурною лайкою в бік перехожих, зазначив про те, що працівники поліції затримали його за те, що він переходив дорогу на червоний сигнал світлофору, саме це і стало підставою для його затримання.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ст. 173 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто згідно з диспозицією цієї статті дрібним хуліганством є умисні дії, внаслідок яких порушено громадський порядок та спокій громадян.

У справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини) Суд зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003).

Так, судом неодноразово викликалися до суду як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, особи вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, однак до суду останні не зявилися.

При витребуванні з Управління поліції відеозапису з нагрудних камер поліцейських отримано відеозапис на якому містить відео запис на якому зафіксовано ОСОБА_1, який сидить на стільці у приміщенні. При цьому жодного відео запису перебування ОСОБА_1 по вулиці Янтарній, 50 у місті Дніпрі, на дитячому майданчику, в громадському місці , там де він начебто висловлювався нецензурною лайкою в бік перехожих чим порушував громадський порядок і спокій громадян суду не надано.

Крім того, для всебічного та повного розгляду справу судом був викликаний лейтенант поліції ОСОБА_4 який також з невідомих причин до суду не зявився, хоча був належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення т.в.о. заступника начальника Департаменту поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 22.11.2018 №16565с/41/19/2018.Крім протоколу про адміністративне правопорушення та копії рапорту, уповноваженою особою поліції до справи не долучено інших доказів вчинення ОСОБА_1В дрібного хуліганства, а тому не зрозуміло, відносно яких саме осіб ОСОБА_1В порушував громадський порядок. З урахуванням того, що обєктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. А обєктивна сторона даного правопорушення полягає у діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, пояснення ОСОБА_1В щодо не вчинення ним дрібного хуліганство нічим у справі не спростовані, а тому його обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.11.2018, свого підтвердження не знайшло, а тому в діях ОСОБА_1В відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

26.11.2018