Справа № 341/1891/17
Провадження № 33/779/112/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, на постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 095973 від 13 грудня 2017 року ОСОБА_2 13 грудня 2017 року близько 01 год. 35 хв. в м. Бурштині по вул. Міцкевича керував автомобілем марки ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху і допустив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2, просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовує такі вимоги тим, що вважає адміністративне стягнення, якому ОСОБА_2 піддано постановою, таким, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що в постанові вказано, що він випив, перед тим, як сісти за руль, пиво, проте це було більш ніж добу назад. Що він був незгідний з тим, що випив, та запропонував працівникам поліції надати йому драгер в присутності двох свідків. Зазначає, що працівники поліції сказали дихати так, без свідків, а ті потім підпишуться. Вказує, що хоча жодної людини, крім працівників поліції, не було, з матеріалів справи вбачається наявність свідка ОСОБА_4, якого залучають як свідка чи понятого і в інших справах. Додає документи та стверджує, що підписи і почерки цього свідка по справах відрізняються, що на його думку, дає підстави дійти висновку про те, що за дану особу підписуються або працівники поліції або інші особи. Вказує, що за доданими протоколами, складеними поліцейським ОСОБА_5, справи закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення у всіх випадках. Посилається на те, що години в протоколі записано невірно, оскільки протокол був складений біля 04 години. Зазначає, що саме з цих підстав ОСОБА_2 відмовився від того, щоб пройти огляд на місці та поїхати в медичний заклад, як він запропонував працівникам поліції. Вказує, що останні свідомо до трьох годин його утримували, щоб порушити процедуру огляду, і він не зміг в подальшому пройти огляд. Посилається на те, що при цьому не складали жодних актів про відмову чи ухилення від огляду як на місці поді, так і акту про направлення чи про відмову від проходження в медичному закладі. Зазначає, що повторно просив свідків, але у цьому було відмовлено і сказано, що якщо не підпишеться, то вилучать автомобіль і він піде пішки. Вказує, що оскільки в цей момент його знайомій було дуже погано, він підписував не роздумуючи. Звертає увагу, що він поїхав на авто додому, бо не був п'яний чи на підпитку взагалі в очах поліції, йому жодних заперечень на це не робили. Вважає, що судом порушено вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що аспекти, на які вказано у цій статті, досліджувалися та враховувалися. Підкреслює, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи щодо неупередженості яких є сумніви. Для нього є очевидним, що розглядаючи справу, суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14. Звертає увагу, що автомобіль використовується у робочих цілях і позбавлення права керувати ним поставить його у дуже скрутне становище. Вважає, що вина ґрунтується на припущеннях. Посилається на те, що відповідно до п. 4.2,5.4 Інструкції з оформлення працівниками ДАІ матеріалів про адмінправопорушення, яку затверджено наказом МВС № 77 від 26 лютого 2009 року, передбачено, що до протоколу за ст. 130 має бути долучено підписи і пояснення свідків, не менше двох, і обов'язково, при цьому свідки не можуть бути заінтересовані. Вважає, що у випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову водія пройти огляд на стан сп'яніння, поліцейським при формулюванні суті адміністративного правопорушення необхідно вказувати пункт 8 відповідного Порядку, а не пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисник ОСОБА_3, якому роз'яснені права, передбачені ст. 271 КК України. Повідомили, що жодних заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, на адресу електронної пошти суду не надсилали.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2017 року серії БР № 095973 (а.с. 1), поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 4,5), рапортом поліцейського (а.с. 5).

Вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2017 року серії БР № 095973 (а.с. 1), ОСОБА_2 13 грудня 2017 року о 01 год. 35 хв. в м. Бурштині по вул. Міцкевича керував автомобілем марки ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноруч зазначив: «Я, ОСОБА_2 керував автомобілем, перед цим випив пиво. На мед. освідчення та продути драгер відмовляюся».

При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин ОСОБА_2 надавав працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ним зазначено під примусом.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським СРПП Галицького ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_5, підписаний ним та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

При складенні протоколу ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Працівниками поліції у ОСОБА_2 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Крім того, ОСОБА_2 і в апеляційній скарзі на наводить доводів про те, які нормативні акти та викладені у них вимоги при цьому щодо нього були порушені. Тому доводи його апеляційної скарги відносно незаконних дії працівників поліції є безпідставними.

З приводу посилання захисника на те, що час складення в протоколі записано невірно, необхідно зазначити, що ця обставина не є суттєвим порушенням ст. 256 КУпАП та такою, за наявності якої можна визнати протокол неналежним чи недопустимим доказом, на основі якого в сукупності з іншими встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Також, ця обставина не є такою, що унеможливлює прийняття рішення в межах вказаного протоколу.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_6 від 13 грудня 2017 року, що містяться в матеріалах справи (а.с. 3), вбачається, що 13 грудня 2017 року близько 01 год. 35 хв. в м. Бурштині по вул. Міцкевича став свідком того, як працівники поліції зупинили автомобіль ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1. Від водія ОСОБА_2 було чути запах алкоголю. На пропозицію продути алкотестер «Драгер» та проїхати в лікарню для проходження огляду на факт вживання алкоголю водій відмовився, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 від 13 грудня 2017 року, що містяться в матеріалах справи (а.с. 4), вбачається, що 13 грудня 2017 року близько 01 год. 35 хв. в м. Бурштин по вул. Міцкевича він став свідком того, як працівниками поліції було зупинено автомобіль ЗАЗ білого кольору, номерний знак НОМЕР_1, як пізніше виявилося під керуванням водія ОСОБА_2 Від нього було чути різкий запах алкоголю, він поводив себе неадекватно. На пропозицію працівників поліції продути алкотестер «Драгер» та поїхати в медичний заклад для проходження огляду на факт вживання алкоголю водій відмовився. Після цього на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та вилучено посвідчення водія.

В рапорті поліцейського СРПП Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5, останній доповідає про те, що під час несення служби 12 грудня 2017 року в м. Бурштині та прилеглій до нього території та службовому автомобілі Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_4, спільно з інспектором СрПП лейтенантом поліції ОСОБА_7 13 грудня 2017 року близько 01 год. 35 хв. в м. Бурштині по вул. Міцкевича ними було зупинено автомобіль ЗАЗ білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 Від водія було чути різкий запах алкоголю, на прохання продути алкотестер «Драгер» чи поїхати в медичний заклад для проходження медичного огляду на факт вживання алкоголю ОСОБА_2 відмовився, після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та вилучено посвідчення водія, в присутності двох свідків.

В судове засідання апеляційного суду не з'явилися вказані свідки та працівник поліції, який складав протокол, які неодноразово викликалися та були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи. Їх неявка не може бути підставою для визнання їх письмових пояснень та рапорту неналежними та допустимими доказами та не бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, при прийнятті рішення, враховую зміст їх письмових пояснень та зміст рапорту.

Не є достатньою підставою для сумніву в об'єктивності викладених свідчень свідком ОСОБА_4 те, що він був свідком і у інших справах про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст. 272 КУпАП свідком може бути кожна особа, якій відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Апелянт додає копії документів та стверджує, що підписи і почерки цього свідка по справах відрізняються, що на його думку, дає підстави дійти висновку про те, що за дану особу підписуються або працівники поліції або інші особи.

Разом з тим, належних на допустимих доказів на підтвердження такого його висновку апелянтом на надано.

Крім того, з огляду на презумпцію невинуватості, яка закріплена ст. 62 Конституції України, неможливо дійти такого висновку в межах справи про адміністративне правопорушення, оскільки такі факти можуть вказувати на ознаки кримінального правопорушення, а тому підлягають встановленню в межах кримінального провадження за відповідною заявою про скоєння злочину.

В межах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами.

Також матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_2 від 13 грудня 2017 року, де він зазначає про те, що зобов'язується не керувати транспортним засобом марки ЗАЗ НОМЕР_1 тому, що випив пиво. Працівники поліції доставили транспортний засіб до місця проживання. Пояснення було написано власноручно.

Так, ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП. Сторона захисту підтверджує, що цей факт мав місце.

Відомостей про те, що порушено ст. 266 КУпАП, приписи Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, не здобуто як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

У протоколі вказано про наступні ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 - нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини.

Свідок ОСОБА_6 в письмових поясненнях зазначає, що від водія ОСОБА_2 було чути запах алкоголю.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 вказує, що від ОСОБА_2 було чути різкий запах алкоголю, він поводив себе неадекватно.

Так, оскільки у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Сторона захисту не наводить жодних заперечень щодо виявлених ознак алкогольного сп'яніння та щодо законності підстав вважати працівнику поліції, що з огляду на них ОСОБА_2 перебуває в такому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З наведеного випливає, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров'я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують, що ОСОБА_2 на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп'яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, так і у відповідному закладі охорони здоров'я, відповідно, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Доводи сторони захисту про те, що жодних свідків на місці події не було та, не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріалами справи доведено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 стали свідками того, що ОСОБА_2 відмовився пройти тест на стан сп'яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного пристрою, так і в медичному закладі.

Крім того, дані про свідків та їх підписи містяться в протоколі, зі змісту якого також вбачається, що ОСОБА_2 засвідчив власноручним підписом те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані є правильні.

Наведене є підставою для висновку, що свідки поставили свої підписи у протоколі до того, як ОСОБА_2 отримав його копію, за відсутності інших відомостей.

У даному випадку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП мають значення саме фактичні дані щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а порядок огляду на стан сп'яніння, що проводиться саме з метою виявлення такого стану, не перевіряється. Тому доводи про те, що працівники поліції ОСОБА_2 до трьох годин утримували, щоб порушити процедуру огляду, не є слушними.

Також, доводи про те, що працівники поліції не складали жодних актів, які б були доказами винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, голослівні, оскільки документи, передбачені Інструкцією, а саме направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акт медичного огляду з метою виявлення стану, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння (додатки 1-4 до Інструкції), заповнюють саме у разі згоди водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан сп'яніння, а не у випадку відмови від такого.

Посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_2 випив, перед тим, як сісти за руль, пиво, проте це було більш ніж добу назад, і він не був п'яний чи на підпитку взагалі, як на підставу для висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, безпідставне, оскільки останньому ставилось у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Міркування захисника про те, що при формулюванні суті правопорушення поліцейським у протоколі повинен вказуватися п. 8 Порядку замість п. 2.5 Правил дорожнього руху теж є неспроможнім, оскільки саме згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху на водія покладено обов'язок на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп'яніння, а цей встановлений законом порядок і відображений у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Порядку.

Безпідставним є посилання захисника на Інструкцію з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яку затверджено наказом МВС України № 77 від 26 лютого 2009 року, оскільки така втратила чинність на підставі наказу МВС України № 1330 від 21 грудня 2016 року.

Те, які рішення прийнято суддями за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно інших осіб, по яких протокол складав, як і в даному випадку, поліцейський ОСОБА_5, не свідчить про незаконність його вимог чи дій відносно ОСОБА_2, недійсність протоколу, та жодним чином не впливає на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судження апелянта щодо невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, спрямовані на уникнення від відповідальності за фактично скоєне діяння.

Апелянт, стверджуючи про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, фактично заперечує факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, однак не наводить жодних доводів, які б свідчили, що він погодився на законну вимогу працівника поліції.

Ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій сторона захисту не навела переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_2 як і події, так і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_2 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2, містять ознаки саме такого правопорушення.

Апелянт зазначає, що судом порушено вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що аспекти, на які вказано у цій статті, досліджувалися та враховувалися.

В той час, згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, щодо наведених обставин, то такі враховуються, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і є саме суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Та обставина, на яку вказує апелянт, що автомобіль використовується ОСОБА_2 в робочих цілях і позбавлення права керувати ним поставить його у дуже скрутне становище, не є сама по собі підставою не призначати покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того, жодних доказів на підтвердження даного доводу не подано.

Зважаючи на характер даного правопорушення, таке є грубим, тому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність у разі його вчинення, й не визначено можливості призначати покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, аналізуючи положення ч. 3 ст. 30 КУпАП та матеріали справи, також приходжу до висновку, що ОСОБА_2 не є особою, до якої позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись.

Таким чином, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне рішення щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло