АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3666/16-п Номер провадження 33/786/4/18Головуючий у 1-й інстанції Чистик І.О. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А.

з секретарем судового засідання - Гнатюк О.С.

за участі:

адвоката - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1

на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 22.12.2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200,00 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Згідно з постановою, ОСОБА_3 , 15.10.2016 року о 15 год. 35 хв. в м. Полтава по вул. Івана Ползунова перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова) керував автомобілем НОМЕР_1. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» та у ПОНД відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, своїми діями вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі. Стверджує, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення він не керував транспортним засобом та взагалі не мав посвідчення на право керування будь - якими транспортними засобами, але цей факт залишився поза увагою судді місцевого суду.

Під час апеляційного перегляду вказаної постанови місцевого суду, апелянт ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції з'явився лише один раз - 30.06.2017 року, в подальшому на неодноразові виклики в судові засідання не з'являвся, судові повістки на його ім'я повертаються із поштовою відміткою «за закінченням строку зберігання».

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитися продовженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Пунктом «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд. Право на захист закріплено у ст. 59 і п. 6 ст. 129 Конституції України.

Згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ... (а.с.50) та ордеру на надання правової допомоги ( а.с.51) захист інтересів ОСОБА_3 під час розгляду його апеляційної скарги на постанову місцевого суду в суді апеляційної інстанції представляє адвокат ОСОБА_2

Враховуючи, тривалість часу на протязі якого справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 перебуває в провадженні Апеляційного суду, те що апелянту були створені всі умови для реалізації особистого захисту своїх інтересів під час апеляційного розгляду, останній скористався своїм правом на надання пояснень суду під час судового засідання - 30.06.2017 року та давав особисті пояснення на підтримання своєї апеляційної скарги, але як вбачається на даний час, не бажає скористатися наданим йому правом на особистий захист та особисту присутність у суді апеляційної інстанції, відсутність із його сторони будь - якої цікавості щодо ходу розгляду справи, вважаю, що судом апеляційної інстанції вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції особисто.

За цих обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_3 не бажає повною мірою реалізувати своє право на захист, а в судовому засіданні присутній його захисник - адвокат ОСОБА_2, вважаю за можливе провести апеляційний розгляд без особистої участі ОСОБА_3, оскільки інтереси останнього представляє його захисник, а тому право на захист апелянта, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушено не буде.

Переглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та перевіривши доводи його апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено під час апеляційного перегляду, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами доданими до нього.

Висновки судді ґрунтується на об'єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 15.10.2017 року об 16-50 год. після зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, як за допомогою технічного приладу «Драгер», так і у медичному закладі ПОНД в присутності свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому відмовся надавати будь - які пояснення та підписувати вказаний протокол.

Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями вказаних вище свідків ( а.с.3-4) та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського ( а.с.7). Вказаним доказам, суд першої інстанції дав належну оцінку, не спростовані вони і в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Крім того, будучи допитаним в суді апеляційної інстанції 30.06.2017 року, після огляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_3 погодився з тим, що він дійсно після зупинки транспортного засобу відмовив у вимозі поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо нібито не керування ОСОБА_3 транспортним засобом об'єктивно спростовуються змістом дослідженого під час апеляційного перегляду відеозаписом з якого вбачається, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_3. З цього ж відео встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу ВАЗ д.н.з НОМЕР_1 стало те, що він був в орієнтировці в зв'язку з тим, що на його водія ОСОБА_3 складено вже три протоколи за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Також, зі змісту акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.10.2017 року ( а.с.5) вбачається, що автомобіль НОМЕР_1, був згідно ст. 265-2 КУпАП тимчасово затриманий працівниками поліції та доставлений для зберігання на спеціальний майданчик в м. Полтаві вул. Європейська 164. При цьому від його керування був відсторонений саме водій ОСОБА_3, а не інша особа (а.с.5).

З врахуванням викладеного вважаю, що незважаючи на те, що справу було розглянуто у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - судом першої інстанції повно з'ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення, а посилання апелянта на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які могли вплинути на законність та об'єктивність судового рішення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції - відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 22.12.2016 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: А.А.Гонтар