АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5430/17Суддя 1 інстанції Вікторович Н. Ю.
Номер провадження 33/774/67/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого менеджером на «ЧП ОСОБА_3.», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, 24 листопада 2017 року, о 23 годині 32 хвилини, по вул. Мистецькій в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, автомобілем марки «LEXUS LX570», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим було порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що ст.130 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 01 лютого 2018 року скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 не визнавав своєї вини та не підтверджував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, зазначає про те, що суд першої інстанції не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, а саме: не допитав інспектора роти №2 батальйону № 3 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_4 в постанові суду відсутнє посилання на дослідженість в ході розгляду справи дислокації сил та засобів відповідних роти та батальйону УПП в м. Кривому Розі ДПП, також, судом першої інстанції в судовому засіданні не були допитані свідки обставин, які мали місце 24.11.2017 року під час складання протоколу ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Також звертає увагу на те, що пояснення свідків викладені на заздалегідь виготовлених бланках, є ідентичними між собою за змістом і різняться лише в підписах та в зазначені прізвищ, ініціалів цих свідків біля підписів.

Вказує на те, що інспектором поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом, що також свідчить про те, що у інспектора поліції не було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Окрім того, в матеріалах адміністративної справи відсутні документи, які б підтверджували його майновий та сімейний стан, характеристику його особи.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2, його захисник ОСОБА_7, не з'явилися, будучи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_7 оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов'язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції були дотримані

Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2017 року БД №114662, поясненнями свідків, відеозаписом з відео реєстратора (боді - камери) інспекторів, які несли службу по забезпеченню безпеки дорожнього руху та публічного порядку, переглянутого в судовому засіданні, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Згідно довідки інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі лейтенанта поліції Н.Л. Бахметьєвої від 27.11.2017 року ОСОБА_2 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Показання свідків повністю узгоджуються з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, долученим до матеріалів справи, який в силу ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом, з якого вбачається, що ОСОБА_2, відмовся від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «ДРАГЕР» та в лікаря нарколога для визначення стану сп'яніння, а також відмовився від отримання копії протоколу серії БД № 114662 від 25.11.2017 року.

Відповідно до відеозапису, інспектор поліції роз'яснював та пропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного приладу та у лікаря нарколога, проте ОСОБА_2 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність доказів по справі не вбачається.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності поза розумним сумнівом, об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2, ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2, адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Також, жодних клопотань від ОСОБА_2 з приводу допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції інспектора, що склав протокол та свідків, що зазначені в протоколі, не надходило, також судом було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому в повній мірі відображено всі дії співробітників патрульної поліції, свідків та самого ОСОБА_2

Окрім того, заявлене в суді апеляційної інстанції клопотання про виклик свідків, не містить належного обґрунтування необхідності допиту заявлених свідків з обставин, які можуть суттєво вплинути на рішення суду, стороною захисту не надано.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав в повному обсязі, свої дії пояснити не зміг.

Що ж стосується твердження ОСОБА_2 про те, що в постанові суду відсутні дані про дислокацію сил та засобів відповідних роти та батальйону, із зазначенням осіб, які заступали на патрулювання в м. Кривому Розі 24 листопада 2017 року, також не заслуговують на увагу, оскільки заяв або клопотань зі сторони ОСОБА_2 щодо витребування книги постових відомостей дорожнього нагляду сектору превенції до суду не надходило.

Отже, вказані встановлені обставини і докази в їх сукупності, які є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП, підтверджують винність ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 на те, що пояснення свідків були викладені заздалегідь на попередньо надрукованому особами бланку, і різняться між собою лише в підписах та в зазначені прізвищ і ініціалів свідків.

Як вбачається з матеріалів справи основний текст пояснень свідків заповнено власноруч і лише незначна частина тексту, що стосується особистих відомостей понятих, виготовлені за допомогою принтеру (а.с. 3).

Такі пояснення не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності і тому булі покладені в основу рішення суду про визнання ОСОБА_2 винуватого у вчинені правопорушення.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, його особу, відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке буде відповідати меті стягнення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Окрім того відповідно до змін, внесених Законом України від 07 липня 2016 року, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, і позбавлення права керування транспортними засобами є обов'язковим стягненням, яке накладається одночасно зі штрафом.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Такими чином, суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_2 у рамках закону.

При розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2, як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнути на користь держави судовий збір у сумі 352,40 (триста п'ятдесят дві ) гривні 40 копійок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун