Єдиний унікальний номер справи 235/844/18
Номер провадження 3/235/351/18
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року м. Покровськ
Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Клікунова А.С., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровська справу за матеріалами військової частини НОМЕР_1 у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 (водій), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -
В С Т А Н О В И Л А:
Заступником командира військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 порушено справу за протоколом про військове правопорушення серії № 9 від 11.02.2018 р. за ознаками ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. З дотриманням Положення про автоматизовану систему документообігу суду справи передано на розгляд судді Клікуновій А.С.
Судом встановлено, що 11 лютого 2018 року о 09:30 годині військовослужбовець контрактної служби солдат водій автомобіля ЗІЛ-131 зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходився за місцем дислокації в м. Покровську Донецької області в нетверезому стані. Представниками в/ч НОМЕР_1 виявлено наявність у військовослужбовця ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах спирту з порожнина рота, неадекватна поведінка). Від прослідування до наркологічного диспансеру м. Покровська на медичний огляд з метою виявлення інтоксикації внаслідок вживання алкоголю відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем допустив перебування на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні обставини протоколу про адміністративне правопорушення заперечував, пояснив, що він будучи військовослужбовцем не вживає алкогольних напоїв, оскільки розуміє, що це заборонено статутом Збройних Сил. Наполягав, що справжньою причиною оформлення відносно нього справи про адміністративне правопорушення є його відмова слідувати на виконання фізичної роботи, приступити до якої він не міг з огляду на хворобливий стан, - відчував біль в області спини. Вказав, що від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ухилився виключно з огляду на наявність в нього припущення, що таким оманим шляхом керівництво військової частини не супроводить його до наркологічного диспансеру, а спрямує на місце фізичної роботи.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення:
- протокол про адміністративні правопорушення серійний № 9 від 11.02.2018 року, - процесуальна форма та зміст відповідають вимогам ст. 256 КУпАП;
- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 229 від 27.10.2017 р. про зарахування ОСОБА_1 до особового складу на посаду водія автомобільного відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення;
- витяг з наказу командира ОТУ «Донецьк» (по стройовій частині) № 293 від 08.11.2017 р. про визнання солдата ОСОБА_1 таким, що залучений та приймає участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей;
- пояснювальна свідка ОСОБА_2 , з якої вбачається, що він, будучи заступником командира зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_1 виявив 11.02.2018 р. о 09:30 год. в розташуванні підрозділу солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчили такі ознаки: різкий запах алкоголю, неадекватна поведінка, хитка хода;
- пояснювальна ОСОБА_3 , з якої вбачається, що він, будучи начальником пункту боєпостачання зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_1 був свідком того, що 11.02.2018 р. о 09:30 год. на території перебував солдат ОСОБА_1 в нетверезому стані, на що вказували такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка (сперечався з керівництвом);
- Акт заст. командира зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_4 про те, що солдат ОСОБА_1 11.02.2018 р. відмовився в присутності двох свідків проходити медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;
- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 45 від 12.02.2018 р. «Про результати проведення службового розслідування по факту вживання алкогольних напоїв солдатом ОСОБА_1 », з якого вбачається, що вказаному військовослужбовцю за порушення вимог статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказу Міністра оборони України № 233 від 30.04.2017 року «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» оголошено «Сувору догану» та позбавлено премії та щомісячної додаткової грошової винагороди. Причиною, що сприяла порушенню військової дисципліни солдатом ОСОБА_1 визначено його особисту недисциплінованість, низькі моральні ділові якості, безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків, схильність до вживання алкогольних напоїв;
- службова характеристика на солдата ОСОБА_1 , згідно якої військовослужбовець за час проходження служби зарекомендував себе посередньо, поставлені завдання виконує задовільно, контролю не потребує, авторитетом серед співслужбовців не користується, на зауваження та критику реагує не завжди адекватно, 11.02.2018 р. виявлений на місці служби в стані алкогольного сп`яніння, -
оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, зразково виконувані свої службові обов`язки. Згідно з вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затв. Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію. Рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося.
Всупереч інтересам служби та наведених вимог нормативно-правових актів, ОСОБА_1 вчинив правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, а саме перебував на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду, його дії за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковано вірно.
Приймаючи такий висновок, вказую, що надані ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення мають бути розцінені такими, що надані виключно у вигідному для нього аспекті, тому не можуть бути прийняті до увагу, та розцінюються як спроба уникнути відповідальності за скоєний проступок, оскільки жодним чином не спростовують або ставлять під сумнів наявні в матеріалах справи докази, які відповідають ст. 251 КпАП України.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовую, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КпАП України, правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КпАП України не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.
Відповідно до ст. 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючою обставиною з огляду ст. 34 КпАП України є щире каяття порушника, обтяжуючих обставин, визначених ст. 35 КпАП України не встановлено.
Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи обставини справи, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, вважаю за необхідне застосувати до порушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3655 гривень, як такого, що буде достатнім для виправлення правопорушника, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Згідно ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Разом з тим, згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Таким чином, підстави для накладання на ОСОБА_1 обов`язку сплати судового збору відсутні.
На підставі викладеного, ст. 172-20 ч. 3 КпАП України, керуючись ст. ст. 279, 280, 283, 284 КпАП України, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КпАП України і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень в дохід держави (Реквізити рахунку для оплати штрафу: розрахунковий рахунок - Покровський район 0259, ОКПО- 34686579, Банк отримувача - ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, Код бюджетної класифікації 21081100).
Строк пред"явлення постанови до виконання - три місяці.
Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області.
Суддя /підпис/ А.С. Клікунова
З оригіналом згідно
Суддя