Справа № 461/8883/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/783/65/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., за участю: представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017р.

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 28.12.2017р. ОСОБА_2, 02.12.1981 р., тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 111876,90 грн. з конфіскацією автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN:НОМЕР_2, 1998 року виготовлення, тип палива дизель, об'єм двигуна 1995 см.куб, з ключем запалення до нього, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 гривень судового збору.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці витрати на зберігання товару у сумі 9974,07 грн.

Згідно постанови, 06.11.2017р. у зону митного контролю м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС у напрямку в'їзд в Україну смугою руху «зелений коридор» заїхав транспортний засіб марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN:НОМЕР_2, під керуванням гр. ОСОБА_2.

Під час здійснення митних формальностей ОСОБА_2 подав до митного оформлення паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № FF762516, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню щодо транспортного засобу марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN:НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію т/з на території РП серії DR/BAJ №1260163, згідно якого власником автомобіля є ОСОБА_6, адреса АДРЕСА_2, а також надав доручення (UPOWAZNIENIE) від 03.11.2017р., засвідчене нотаріусом ОСОБА_5, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, як документ, що дає право на тимчасове користування вищезгаданого автомобіля громадянином ОСОБА_2

У ході здійснення митного оформлення виникла підозра щодо наявності ознак підробки доручення (UPOWAZNIENIE) від 03.11.2017р. на користування даним автомобілем. У зв'язку з цим було прийнято рішення здійснити перевірку автентичності документів, поданих громадянином України ОСОБА_2, як підставу для переміщення транспортного засобу марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN:НОМЕР_2 через митний кордон України.

На письмовий запит Львівської митниці ДФС №14528/10/13-70/38 від 06.11.2017р. до нотаріуса «ОСОБА_5» отримано відповідь № SN-366/2017 від 08.11.2017р., згідно якої дане доручення канцелярією нотаріальної контори не видавалось, нотаріусом ОСОБА_5 не підписувалось, а отже є підроблене.

Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. В обґрунтування покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справам доказам. Зазначає, що доручення на право тимчасового користування автомобілем він отримав від власника автомобіля, Про те, що дане доручення підроблене не знав, таке не оформляв. Вказує на відсутність у нього умислу на порушення митного законодавства.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання апеляційної суду, призначене на 05.03.2018р., не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, що на думку апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, думку представника Львівської митниці ДФС про безпідставність поданої апеляційної скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

На переконання апеляційної суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції дані вимоги законодавства не дотримано, а висновок суду про наявність у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є передчасним, оскільки такий зроблено на підставі неповно зібраних доказів у справі, внаслідок чого неможливо зробити однозначний висновок про його винуватість у порушенні вказаних митних правил.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу, в оскаржуваній постанові формально виклав фабулу правопорушення, яке зазначено у протоколі про порушення митних правил, та перелік матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, при цьому, достовірно не встановив та не міг встановити хто є власником транспортного засобу, чи зареєстрований він у встановленому порядку у Республіці Польща, до якого виду цей транспортний засіб відноситься (транспортний засіб комерційного призначення чи особистого користування), чи не перебуває цей транспортний засіб у розшуку та чи правомірно користувався ОСОБА_2 цим транспортним засобом.

У матеріалах справи знаходиться доручення (UPOWAZNIENIE) від 03.11.2017р. на користування автомобілем марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN:НОМЕР_2, яке видане від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2та завірене нотаріусом ОСОБА_5.

Як передбачено ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, у якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Законодавством України, а саме ч.4 ст. 250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність.

Органом доходів і зборів не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_2 та справжності його підпису на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству Республіці Польща.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Львівської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил та судом першої інстанції при прийнятті рішення не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи. Належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була, що залишено поза увагою суду першої інстанції, а тому притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є передчасним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, належним чином не встановлена, оскільки, відсутні переконливі докази цього.

За таких обставин, постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28.12.2017р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України слід скасувати у зв'язку з необ'єктивністю та неповнотою провадження у справі, а також необ'єктивністю її розгляду.

З огляду на те, що висновок як митного органу, так і суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на переміщення транспортного засобу з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, є передчасним. А тому матеріали справи слід направити митному органу для повного та об'єктивного з'ясування всіх невстановлених належним чином обставин справи.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України скасувати.

Матеріали справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 направити через Галицький районний суд м. Львова до Львівської митниці ДФС для належного дооформлення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Партика І.В.