Справа №461/7300/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та законного представника ОСОБА_2, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, студента, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

в с т а н о в и в:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №163255 від 24 вересня 2018 року, ОСОБА_1 24 вересня 2018 року о 16:50 год. у м.Львові на перехресті пр. Свободи - вул. Коперника не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у даному адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що при зміні напрямку завжди включав відповідний покажчик повороту.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов'язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину. ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечив дані, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №163255 від 24 вересня 2018 року. Будь - яких доказів, які могли б підтверджувати вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, що ставиться йому у вину, рапортів, пояснень свідків, відеозаписів, тощо до матеріалів справи не додано. У протоколі про адміністративне правопорушення фіксуються дані про події, які мали місце. Проте, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не можу бути доказом вини особи у вчиненні правопорушення.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, судом не здобуто даних про те, що ОСОБА_1 не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху. Тобто, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 КУпАП України - закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є. Радченко