Справа № 480/121/18 15.05.2018 15.05.2018 15.05.2018
Номер провадження: 33/784/232/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.04.2018 року якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Миколаєва, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500грн. з конфіскацією паливно- мастильних матеріалів, а саме скрапленого газу в кількості 2,5 тони, бензину А92 в кількості 1600 літрів, дизельного палива в кількості 800 літрів.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 без відповідних дозвільних документів та без державної реєстрації, перед в'їздом до смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області зберігав та реалізовував підакцизні товари, а саме скраплений газ в кількості 2,5 тони, бензин А92 в кількості 1600 літрів, дизельне паливо в кількості 800 літрів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з провадженням господарської діяльності без документу дозвільного характеру, одержання якого передбачено законом, відповідальність за яке передбачена ст. 164 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити через відсутність складу правопорушення.

______________________________________________________________

Провадження № 33/784/232/17 Головуючий у 1-й інстанції: Войнарівський М.М..

Категорія: ст. 164 ч.1 КУпАП Доповідач апеляційного суду: Міняйло М.П.

Вважає, що суд першої інстанції невірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2, бажаючи допомогти своїй сестрі, яка будує АЗС на належній їй ділянці землі, погодився на складання протоколу про адміністративну відповідальність, оскільки на момент перевірки були відсутні документи на будівництво АЗС. Вказує, що працівники ГУ ДФС пообіцяли, що буде накладено лише штраф у розмірі не більше 500 грн, якщо визнають свою провину в реалізації паливно-мастильних матеріалів. Після чого він підписав написані від його імені пояснення та в примусовому порядку написав розписку про прийняття на відповідальне зберігання паливно-мастильних матеріалів.

Стверджує, що ОСОБА_2 не відомо як саме було визначено види та кількість паливно-мастильних матеріалів, так як в його присутності вимірювання та огляд не проводився, ніякі документи не досліджувались.

Посилаючись на ч.1 ст. 256 КУпАП вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 17.01.2018 року не містить суті адміністративного правопорушення, не відповідає вимогам закону та не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Стверджує, що в порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд першої інстанції самостійно кваліфікував дії ОСОБА_2 як провадження господарської діяльності без документу дозвільного характеру, що не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення від 17.01.2018 року, тим самим взявши на себе функції обвинувача.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.01.2018 року не зазначено в чому саме підозрюється ОСОБА_2 , а матеріали справи не містять жодних доказів здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності.

На думку апелянта, з пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_3, вбачається, що реалізацію паливно-мастильних матеріалів здійснювали саме вони, а не ОСОБА_2

Вказує, що в матеріалах справи не міститься даних на підтвердження систематичного продажу паливно-мастильних матеріалів та отримання прибутку з цієї діяльності, а також особи власника паливно-мастильних матеріалів.

Звертає увагу на те, що ні у протоколі, ні у постанові суду не зазначено назви дозвільних документів та норм закону, що передбачають обов'язковість їх отримання.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно вилучив паливно-мастильні матеріали.

Посилаючись на норми ст. ст. 24 та 29 КУпАП вказує, що ОСОБА_2 не є власником паливно-мастильних матеріалів, а тому вважає, що конфіскацію застосовано не законно.

Окрім того, твердить, що співробітники фіскальної служби не мали права складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 164 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги та пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано всі обставини справи та правильно надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 651253 від 17.01.2018р., при проведенні старшим оперуповноваженим з ОВС ВПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Миколаївській області 17.01.2018р. ОСОБА_7 перевірки на АЗС, що знаходиться за адресою: Миколаївська область перед в'їздом в пгт. Ольшанське по трасі ліворуч встановлено факт зберігання та реалізації підакцизних товарів, а саме паливно-мастильних матеріалів. У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_2 власник зазначеної АЗС, проводить господарську діяльність без державної реєстрації як суб'єкт господарювання або без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності, одержання яких передбачено законом (а.с.3).

В своїх письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_2, зазначив, що він є власником АЗС, яка розташована біля виправної колонії № 53 (смт. Ольшанка), Миколаївського району, Миколаївської області. Зазначив, що дана земельна ділянка належить його сестрі. Вказав, що на даній АЗС здійснюється роздрібна торгівля паливно-мастильними матеріалами. АЗС працює приблизно три місяці. Пояснив, що документи, які потрібні для законного функціонування вищевказаної АЗС знаходяться на стадії оформлення. Зазначив, що на вказаній АЗС працює троє осіб: касир-оператор та двоє охоронців - заправників (а.с. 5-6).

Вищенаведене узгоджується з поясненнями працівників вказаної АЗС ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які містяться в матеріалах справи.

Так, ОСОБА_5 пояснив, що працює охоронцем та заправником на АЗС, яка розташована біля виправної колонії № 53 (смт. Ольшанка, Миколаївського району, Миколаївської області). Зазначив, що 17.01.2018р. приблизно о 16 годині він заправив 5 літрів скрапленого газу у газовий балон молодому чоловіку. Вказав, що ціна заправки склала 62 грн. 05 коп. Зазначив, що на вказаній АЗС касовий апарат відсутній та фіскальні чеки не видаються. Пояснив, що власником АЗС є чоловік на ім'я ОСОБА_2. Зазначив, що на АЗС реалізується дизельне паливо за ціною 22 грн. 50 коп. за один літр; бензин А-92 за ціною 25,5 грн. за один літр; скраплений газ за ціною 12 грн. 50 коп. за один літр. Окрім того, зазначив, що заправка працює кожен день без вихідних.

ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях зазначила, що працює на вказаній АЗС на посаді оператора-касира. Зазначила, що зранку 17.01.2018р. вона прибула на вказану АЗС на свою зміну. Вказала, що приблизно о 16 годині на АЗС заїхав автомобіль, з якого вийшов хлопець та попросив заправити газ в кількості 5 літрів. Зазначила, що ціна на газ складає 12 грн. 60 коп. Стверджує, що після цього на зазначену АЗС під'їхали невідомі особи, які представились як працівники податкової поліції та попросили надати відповідні дозвільні документи на право роздрібної торгівлі ПММ та документи про реєстрацію як суб'єкта господарювання. Пояснила, що вона проінформувала вказаних осіб про те, що таких документів не має, касовий апарат відсутній.

Окрім зазначеного, факт функціонування вищевказаної АЗС підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_8, який зазначив, що протягом 2018р. декілька разів у власних справах їздив з м. Миколаєва до пгт. Ольшанка. Вказав, що при в'їзді до зазначеного населеного пункту працює АЗС. Зазначив, що ціни на ПММ на ній значно нижчі ніж у місті. Вказав, що ніяких дозвільних документів на вказаній АЗС вивішано не було, куточка споживача він не бачив (а.с. 12-13).

В суді апеляційної інстанції, свідок ОСОБА_7 (старший оперуповноважений з ОВС ВПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Миколаївській області) пояснив, що до оперативного управління Головного управління ДФС у Миколаївській області надійшла інформація, що на АЗС, яка розташована при виїзді з смт. Ольшанське, Миколаївської області здійснюється реалізація паливно-мастильних матеріалів без відповідних дозвільних документів та апарату касових розрахунків. Зазначив, що 17.01.2018р., ним, а також співробітником відділу ПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Миколаївській області Теник А.В. здійснено заходи з перевірки вищевказаної інформації. В ході перевірки встановлено факт зберігання та реалізації паливно-мастильних матеріалів без відповідних дозвільних документів. Пояснив, що за результатами перевірки ним складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно власника зазначеної АЗС ОСОБА_2 та вилучено з незаконного обігу паливно-мастильні матеріали на суму 90 300 грн. Окрім того, пояснив що в ході перевірки ніяких незаконних дій щодо ОСОБА_2 не застосовувалось.

З вищевказаних пояснень свідків вбачається, що АЗС перед виїздом до смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області дійсно функціонує, власником її є ОСОБА_2. Окрім того, на зазначеній АЗС відсутні встановлені Законом документи дозвільного характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в судове засідання суду першої інстанції так і не з'явився, однак направив до суду заяву від 12.04.2018р., в якій просив розглядати справи без його участі. Крім того, зазначив, що він визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. Зазначена заява написана ОСОБА_2 власноручно, в ній міститься його підпис.

Згідно із ст. 55 Господарського Кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлено майно та несуть відповідальність за свої зобов'язання в межах цього майна.

Відповідно до ст. 58 зазначеного Кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку визначеному законом.

Отже, як вбачається з вищевказаного ОСОБА_2 фактично здійснював господарську діяльність , а саме реалізацію паливно-мастильних матеріалів. Встановлених законом дозвільних документів на здійснення зберігання та реалізацію ПММ ОСОБА_2 не мав.

Вищенаведене, спростовує доводи захисника про відсутність доказів здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності.

З огляду на наведене, судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії ОСОБА_2 за ст. 164 ч.1 КУпАП, як провадження господарської діяльності без державної реєстрації та без документів дозвільного характеру.

Що стосується власних висновків апелянта відносно того, що працівники ДФС у Миколаївській області ввели в оману ОСОБА_2 та фактично примусили написати розписку про прийняття на відповідальне зберігання ПММ та написали від його імені пояснення, є голослівними та не підтверджується матеріалами справи.

Так, як видно з матеріалів справи, пояснення від ОСОБА_2 відібрані 17 січня 2018р. оперуповноваженим відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області Теником А.В. Зазначені пояснення написані ним у бланку пояснень. Вкінці тексту пояснень ОСОБА_2 власноручно зазначено про те, що пояснення написані з його слів вірно та ним прочитані. Також в кінці пояснень міститься підпис ОСОБА_2

Окрім того, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_2 про прийняття ним на відповідальне зберігання ПММ. Зазначена розписка написана правопорушником власноручно (а.с. 14).

В матеріалах справи відсутні будь які докази того, що пояснення та розписка надані ОСОБА_2 під тиском. Зазначених доказів не наведено захисником ОСОБА_1 ні в апеляційній скарзі ні під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.264 КУпП особистий огляд речей може проводитись уповноваженими на те посадовими особами. Про особистий огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно із приписами ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об'єктом правопорушення, виявлені під час огляду речей вилучаються уповноваженими на те посадовими особами.

Як вбачається з протоколу огляду, вилучених речей і документів від 17.01.2018р. старшим оперуповноваженим з ОВС відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС у Миколаївській області ОСОБА_7 при проведенні перевірки АЗС за вищевказаною адресою встановлено факт зберігання та реалізації ПММ без відповідних дозвільних документів громадянкою ОСОБА_3 та вилучено паливно-мастильних матеріалів на суму 90 300 грн. (а.с. 4). Зазначені ПММ передані на відповідальне зберігання ОСОБА_2 (а.с.14).

Як видно з вищевказаного, працівниками державної фіскальної служби обґрунтовано вилучені паливно-мастильні матеріали, які належать ОСОБА_2

Отже, є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи доводи захисника відносно того, що таке вилучення ПММ є незаконним.

Окрім того, не є слушними твердження апелянта, відносно того що працівники фіскальної служби не мали права складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 164 КУпАП мають право складати фінансові органи.

Так, як видно з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 164 ч.1 КУпАП складений співробітником Головного Управління Державної фіскальної служби.

Відповідно до Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою КМУ від 21.05.2014р. № 236, Державна фіскальна служба України є органом безпосереднього управління та контролю державними фінансами, а отже відноситься до фінансових органів.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог закону на підставі наявних у справі доказів і підстав для її скасування не убачається.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: М.П. Міняйло