Справа № 761/3948/18
Провадження № 3/761/1765/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Щебуняєва Л.Л., при секретарі - Якимів І.І., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, прокурора Генеральної прокуратури України Сказко Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві

справу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушену старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Геращенком Віталієм Сергійовичем за протоколом №45 від 6 лютого 2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП,

відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва , громадянки України, працюючої головним спеціалістом відділу професійної підготовки персоналу Управління персоналу територіальних органів юстиції та підвідомчих установ Департаменту персоналу Міністерства юстиції України , зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ,пов'язаного з корупцією, ОСОБА_1,, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу професійної підготовки персоналу Управління персоналу територіальних органів юстиції та підвідомчих установ Департаменту персоналу Міністерства юстиції України, будучи державним службовцем категорії «В»,відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції»,в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону,пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб,уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18 серпня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року №1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: 2 червня 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_4 не визнала себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, зазначив,щовона своєчасно не подалащорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з поважних причин,оскільки у кінці лютого 2017 року вона отримала електронний ключ доступу до системи подання декларації,всі дії необхідні для заповнення щорічної декларації за 2016 рік, яку у електронній формі вона подавала вперше,вона виконала 13 березня 2017 року ,та натиснула кнопку «подати документ», на екрані комп'ютеру висвітилося посилання про успішне подання декларації. Тому вважала, що вона своєчасно-13 березня 2017 року подала декларацію за 2016 рік у встановлені законом строки. 2 червня 2017 року співробітники Міністерства юстиції України повідомили, що її декларація за 2016 рік відсутня у Єдиному державному реєстрі осіб,уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,тому вона негайно у той же день повторно заповнила та подала щорічну декларацію за 2016 рік. Вважає,що вона не мала умислу на несвоєчасне подання щорічної декларації, воно відбулося у зв'язку з поданням такої декларації у електронному вигляді вперше танеобізнаністю роботи сайту НАЗК. Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор вважав доведеним несвоєчасне без поважних причин подання ОСОБА_4 щорічної декларації за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яке є підставою для визнання винною та притягнення останньої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у виді штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з'ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суддя дійшла висновку, що провадження по справі належить закрити, з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України передбачає,що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

4 лютого 2002 року ОСОБА_4 прийнято Присягу державного службовця.

22 вересня 2003 року ОСОБА_4 попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу »,«Про боротьбу з корупцією»,щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №3542/к від 7 червня 2016 року ОСОБА_4 ,головного спеціаліста відділу аналітично-методичної роботи та професійної підготовки персоналу Департаменту персоналу, з 9 червня 2016 року переведено на посаду головного спеціаліста відділу професійної підготовки персоналу Управління персоналу територіальних органів юстиції та підвідомчих установ Департаменту персоналу із збереженням 9 рангу та встановлених надбавок.

Згідно відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції №93-05/33714/17 від 22 вересня 2017 року, ОСОБА_4 зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» 13 березня 2017 року, о 10 годині 53 хвилини. Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняла ОСОБА_4, остання вчиняла послідовні дії користувача ІТС Реєстр на подання декларації 13 березня 2017 року з 10:56:08 та о 12.04.52 натиснула кнопку «Подати документ», проте не підтвердила подання документу електронним цифровим підписом. 2 червня 2017 року, о 09.29.25, ОСОБА_4 продовжила вчиняти послідовні дії користувача ІТС Реєстр на подання декларації та о 12.21.32 натиснула кнопку «Подати документ», підтвердивши подання електронним цифровим підписом. Це також підтверджується публічною частиною Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

На момент подання декларації ОСОБА_4 є суб'єктом декларування, відповідно до положень підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки, будучи державним службовцем категорії «В», обіймала посадуголовного спеціаліста відділу професійної підготовки персоналу Управління персоналу територіальних органів юстиції та підвідомчих установ Департаменту персоналу Міністерства юстиції України, при цьому відповідну декларацію подала до Національного агентства з питань запобігання корупції 2 червня 2017 року о 12 годині 21 хвилину, і такі обставини підтверджуються як матеріалами справи, так і не оспорюються самою ОСОБА_4

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не доводять тих обставин, що остання мала умисел на несвоєчасне, без поважних причин, подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції » корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, суддею враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gawedav. Poland, жалоба N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASEOFAMANNv. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державніоргани уповноважені вдаватися до втручання в право.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивноїсторони будь-якогоправопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст.10 КУпАП, згідно до якої адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків та ст.11 КУпАП, якою передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП ,характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_4 про відсутність у неї прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученим до матеріалів справи листом НАЗК з додатком, яким засвідчено послідовність дій користувача ОСОБА_4, які було здійснено з особистого електронного кабінету на сайті НАЗК 13 березня 2017 року та 2 червня 2017 року.

Більше того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було встановлено в діях ОСОБА_4 будь-якихмотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання декларації.

Також судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_4 щодо того, що несвоєчасне подання електронної декларації нею було допущено з необережності, оскільки остання 13 березня 2017 року, заповнивши на сайті НАЗК декларацію та натиснувши кнопку «подати документ», не перевірив надходження електронного підтвердження про успішну подачу декларації та 2 червня 2017 року при виявленні, що декларацію подано не було, з метою усунути негативні наслідки, повторно подала декларацію, а тому наведеніобставини свідчать про наявність вини особи виключно у формі необережності, що, у даному випадку, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки суб'єктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим її притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

У відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Л. Щебуняєва