ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1607/18 Номер провадження 33/814/301/18Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області Жиліна А. на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6, ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,-

у с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6, ч. 4 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Не погодившись з даним рішенням суду, прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області Жиліна А. подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить скасувати постанову судді місцевого суду та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6, ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції статті.

Перевіривши доводи апеляційної скарги , приходжу до висновку , що вона підлягає поверненню прокурору , з таких підстав:

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ч.2 статті 294 КУпАП правом на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення , наділений вичерпний перелік осіб , до яких зокрема належать особа , яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник , захисник , потерпілий , його представник.

Згідно із змінами внесеними до статті 294 КУпАП Законом України від 16 березня 2017 року № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» , прокурор може оскаржити постанову судді лише у випадках , передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

При цьому слід звернути увагу , що за змістом ч.1 ст.287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках , передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу , якою визначено , що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру , пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Таким чином, прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справі про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках , виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП , апеляційна скарга підлягає поверненню як така , що подана особою , яка не наділена правом на апеляційне оскарження.

Що стосується посилань прокурора на ст. 250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких розбіжностей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вказаного моменту, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням викладеного вище, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах права.

Посилання прокурора на лист ВССУ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 року в даному випадку є необґрунтованим , оскільки ВССУ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення , пов'язані з корупцією» роз'яснив, що інформаційний лист ВССУ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015року щодо застосування норм КУпАП , яке регулюють право прокурора на оскарження постанов , прийнятих у справах про адміністративні правопорушення , слід вважати таким , що не може бути використаний правозастосувачем , оскільки не враховує (виданий до) останніх законодавчих змін від 16 березня 2017 року.

За таких обставин , вважаю , що апеляційну скаргу слід повернути прокурору з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст.ст.7,287,294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області Жиліна А. на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6, ч. 4 ст. 172-6 КУпАП - повернути особі , яка її подала.

Суддя Полтавського

апеляційного суду А.О. Рябішин