АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Єльцов В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Єльцов В. О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2017 року ОСОБА_3 31.10.2017 о 18.20 год. в м. Черкаси по вул. Припортова, 31 керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: розширені зіниці ока, які не реагують на світло, сповільненість рухів та мови, тремтіння пальців рук. Згідно висновку мед. огляду № 1291 КЗ ЧОНД водій керував автомобілем в стані наркотичного сп'яніння внаслідок вживання амфітамінів та марихуани.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2017 року та скасувати її за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку апеляційного оскарження постанови апелянт вказує, що повний текст постанови від 24.11.2017 р. він отримав 08.12.2017 р., тому перебіг строку на апеляційне оскарження почався для нього з 09.12.2017 р.

По суті апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи та прийнята з порушенням вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14.

Указує, що всупереч вимог п. 8, 12 р. II Інструкції № 1452/735 в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Також до матеріалів справ не був долучений акт медичного огляду, до якого вноситься встановлений за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями діагноз відповідно до п. 15 р. III Інструкції № 1452/735.

Вказує, що крім висновку лікаря із зазначенням у ньому діагнозу про стан сп'яніння внаслідок вживання наркотичних речовин факт керування ним транспортним засобом у стані сп'яніння не доведено. При цьому в матеріалах справи не зафіксовані ознаки наркотичного сп'яніння, які мали б бути в нього на момент зупинки та доставлення на медичний огляд: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Також відсутні свідки, які б підтвердили, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Зазначає, що після проходження огляду його не було відсторонено від керування транспортним засобом, а автомобіль не був поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що вказує на відсутність факту керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Крім того вказує, що в постанові суд, мотивуючи обраний вид адміністративного стягнення, вказує, що ним приймалися не наркотичні, а алкогольні препарати, що йде у розріз із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, де вказано, що він керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку правопорушника та його захисника про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які дані про вручення ОСОБА_3 копії постанови суду від 24.11.2017 р. Враховуючи, що копію постанови від 24.11.2017 р., зі слів апелянта, він отримав 08.12.2017 р., та, беручи до уваги, що докази на противагу цьому в матеріалах справи відсутні, а апеляційна скарга направлена до апеляційного суду Черкаської області відповідно штемпеля почти 19.12.2017 р. (а.с.17) та надійшла до суду 20.12.2017 р. (а.с. 9) й наступного дня була направлена до суду першої інстанції для процесуального опрацювання (а.с. 8), вважаю справедливим визнати названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як вбачається з матеріалів провадження, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі зібраних у справі та детально досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв'язку.

При цьому суд в обґрунтування обвинувачення вмотивовано врахував докази, які є послідовними та узгоджуються як між собою так і з іншими доказами у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №212368 від 15.11.2017 року; даними рапорту працівника поліції від 15.11.2017 року про скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення; висновком №1291 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_3 поставлено діагноз - стан сп'яніння внаслідок вживання амфетамінів та марихуани.

Таким чином, суддя місцевого суду, правильно встановивши всі обставини справи вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на зазначення місцевим судом в постанові, що правопорушником приймалися не наркотичні, а алкогольні препарати, що протирічить змісту протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вбачає це опискою, яку можливо виправити, як з ініціативи суду, так і за зверненням сторони провадження, тому не вбачає це істотною підставою для скасування рішення лише з формальних міркувань, яке по суті є вірним і справедливим.

Крім того, в суді апеляційної інстанції допитаний лікар-нарколог ОСОБА_5 пояснив, що у відібраному біологічному матеріалі ОСОБА_3 згідно проведеного лабораторного дослідження мались у наявності домішки наркотичної речовини, що вказують, що правопорушник вживав наркотичні засоби.

Твердження апелянта про те, що місцевим судом не доведено факт керування транспортним засобом у стані сп'яніння, так як в матеріалах справи знаходиться лише висновок лікаря із зазначенням у ньому діагнозу, однак сам лікар в судовому засіданні не допитувався, щоб мало важливе значення для встановлення фактичних обставин по справі, так як сам лікар в усній формі після доставлення його в КЗ ЧОНД заявив, що ознак наркотичного сп'яніння в нього не вбачає, є помилковими, так як факт перебування ОСОБА_3 в стані наркотичного сп'яніння чітко і обґрунтовано підтверджується висновком лікаря КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» № 1291 від 31.10.2017 р., згідно якого ОСОБА_3 поставлено діагноз - стан сп'яніння внаслідок вживання амфетамінів та марихуани.(а.с. 3).

Твердження захисника правопорушника про те, що в постанові місцевого суду зазначено, що правопорушення вчинено о 18.20 год., що є сумнівним, оскільки за 15хвилин неможливо доставити правопорушника до місця освідування, спростовуються показами лікаря Черкаського обласного наркологічного диспансера ОСОБА_5, який в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що він здійснював освідування правопорушника, який був доставлений в Черкаський обласний наркологічний диспансер 31.10.2018 року о 18.40год. Зазначений у висновку №1291 час огляду 18.40 год. - це час коли було розпочато огляд правопорушника ОСОБА_3, який тривав близько 20 хвилин. Так як законодавством не передбачено вказувати у висновку тривалість огляду, тому було зазначено саме початок огляду правопорушника - 18.40год. Крім того, акт медичного огляду №1291 від 31.10.2017 року, який був наданий ним в залі судового засідання та долучений до матеріалів справи, підписаний ним 14.11.2017 року тому, що 14.11.2017 року прийшли дані по аналізам ОСОБА_3 .

Твердження ОСОБА_3 про те, що до матеріалів справ не був долучений акт медичного огляду, який повинен судом був при розгляді справи досліджуватися, є безпідставними, так як відповідно до п. 15, 16, 19 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я. Враховуючи, що акт медичного огляду залишається в закладі охорони здоров'я, він не був досліджений місцевим судом.

Стосовно доводів апелянта щодо зазначення місцевим судом в постанові, що правопорушником приймалися не наркотичні, а алкогольні препарати, що протирічить змісту протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вбачає це опискою, яку можливо виправити, як з ініціативи суду, так і за зверненням сторони провадження, тому не вбачає це істотною підставою для скасування рішення лише з формальних міркувань, яке по суті є вірним і справедливим.

Твердження апелянта щодо відсутності в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, суддя апеляційного суду також вбачає необґрунтованим, враховуючи наступне. Згідно п. 12 вищезазначеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. Враховуючи наведене, закон не вимагає обов'язкової наявності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є відповідним скоєному та особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить апелянт відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2017 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Єльцов