СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/233/18
пр. № 3/759/428/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Скорін А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2018 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва з Управління патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві надійшла справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, 26.12.2017 року, приблизно о 01:50 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м. Києві по вул. С.Сосніних, 4/2 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні, ОСОБА_2, вину не визнав, та зазначив, що 26.12.2017 р. він пересувався на своєму автомобілі по вул. Зодчих. Побачивши екіпаж патрульної поліції з ввімкненими проблесковими маячками червоного кольору, виконав вимоги ПДР, перестроївся в крайній правий ряд та зупинився. До нього підійшов працівник поліції, та запропонував пред'явити документи, на що він спитав про причину зупинки. Проте, причини зупинки працівник поліції не повідомив, та став агресивно себе поводити, вимагати, щоб він вийшов з автомобіля. В подальшому було запропоновано, пройти огляд на стан сп'яніння. На його вимогу надати сертифікати якості на прилади, як зазначив ОСОБА_2, інспектор поліції застосував фізичну силу та наніс удар в область живота, та під тиском без свідків змусили пройти огляд під сумнівнив приладом. Свідки були запрошені уже після того, як прилад показав значення 1,64 проміле. Після чого було складено протокол серії БД № 117770 від 26.12.2017 року. Після чого, питань щодо відсторонення його від права керування транспортним засобом не здійснювалось. Як зазначив останній, після даних подій він сів в свій автомобіль, щоб доїхати до найближчого пункту медичної допомоги, однак не проїхавши і пару хвилин був повторно зупинений екіпажом поліції. Там же було вручено тимчасове посвідченя водія. Посилаючись на те, що даний протокол складено в порушення чинного законодавства, його не було доставлено працівниками поліції до медичної установи, не було вручено копії протоколу, відсутня довідка про повторність вчинення адміністративного правопорушення, в протоколі відсутній його підпис. Вказував на те, що він не відмовлявся проходити огляд на стан сп'яніння в медичній установі, а порушення процедури проведеня огляду особи на виявлення перебування в алкогольному сп'янінні тягне за собою його недійсність. На підставі наведеного, просив справу закрити за відсутністю, події та складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 пояснив, що 26.12.2017 року складено протокол на ОСОБА_2 за порушення п. 2.9 ПДР, за частиною першою статті 130 КУпАП. Так, ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що підтвержується результатом "Драгера" - 1, 64 %. Після цього, у ОСОБА_2 було відібрано розписку про зобов'язання некерувати у стані алкогольного сп'яніння. Проте, не дивлячись на надану розписку, ОСОБА_2 повторно сів за кермо і почав рух, проїхавши на червоний сигнал світлофора. Його було затримано працівниками поліції та запропоновано знову пройти огляд у встановленому законом порядку ( за допомогою приладу "Драгер", або ж проїхати до закладу охорони здоров'я), але ОСОБА_2 відмовився проходити огляд в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заявляв клопотання про виклик свідків та повернення справи про адміністративне правопорушення на дооформлення. Разом з тим, суд залишив заявлене клопотання про повернення справи про адміністративне правопорушення на дооформлення без задоволення, оскільки вбачає в діях ОСОБА_2 намір затягнути розгляд справи з метою спливу строків накладення адміністративного стягнення. Щодо клопотання про виклик свідкві, судом воно було задоволено, однак на виклики суду, свідки в судові засідання не з'являлись, про дату місце та час повідомлялись належним чином.

Відповідно дорішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Ретельно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суддя дійшов висновку, що в діях останнього, вбачається порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху та ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першого статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Диспозицією частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Так, будь-яких порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, які б вказували на неправомірність дій уповноважених працівників поліції, судом не встановлено, а тому підстав для повернення справи на дооформлення не має.

Показання ОСОБА_2, надані суду, суд розцінює як намір особи уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладення стягнення в межах санкції цієї статті, яка безальтернативно визначає одночасне застосування судом штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 058970 від 26.12.2017 року, поясненнями ОСОБА_3, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне гр. ОСОБА_2, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 352,40 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 352,40 гривень.

Строк пред'явлення до виконання - 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва А.В. Скорін