Справа № 399/3/18
Номер провадження 3/404/2527/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, за участю прокурора Солопова В.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Кіровоградській області ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер ПП НОМЕР_1, уродженця Будо Воробї Малинського району Житомирської області, українця, громадянина України, суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області у відставці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

- за ст.172-6 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу:

ОСОБА_1 будучи суддею Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, та відповідно до підпункту «г» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», який станом на 01.09.2016 року, тобто на день початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до положень Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, займав згідно зі ст.50 вказаного Закону відповідальне становище, будучи зобовязаним абз.2 п.2 розділу ХIII Закону, п.п.1 п.1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» подати щорічну декларацію за 2015 рік, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи, а саме з 01.09.2016 року по 30.10.2016 року включно, не подав її до 30.10.2016 року, включно, а подав її лише 23.05.2017 року, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, належно та завчасно повідомлявся про день, час і місце розгляду справи. Від останнього надійшло письмове пояснення, згідно з яким вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, щодо порушення ним вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без повалених причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік у електронному вигляді не визнав. Вказав, що суб'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий чи не прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб (приховати доходи одержані незаконним шляхом чи інше). Однак в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в яких саме умисних діях та з якою саме метою він несвоєчасно подав декларацію, як не наведено та не надано докази на підтвердження такого умислу. Прямого чи непрямого умислу, спрямованого на несвоєчасне подання декларації, він не мав. Приховувати свої доходи та доходи дружини (інших членів сім'ї не маю) не намагався. Про це свідчить наступне своєчасне подання ним декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік. Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік у електронному вигляді він не зміг подати вчасно через технічні збої офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, що мали місце у вересні - жовтні 2016 року. Ця обставина підтверджується інформацією ДП «Українські спеціальні системи» від 13.01.2017 року №01-38, що мається у справі, а тому просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Суддею відзначається те, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов'язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов'язки сторін, також зобов'язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, добросовісність застосування якого входить до обов'язків судді, визначених статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, згідно з яким «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження». Вказаним рішенням встановлено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справах цивільної юрисдикції, а тому таке рішення не може за аналогією бути застосовано у кримінальних справах, оскільки відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

З огляду на вище викладене, а також обізнаності ОСОБА_1 щодо ходу розгляду справи, зважаючи на стислі строки розгляду даної категорії справ, вважаю можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1

Прокурор в судовому засіданні протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП підтримав, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, а провадження відносно нього закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. При цьому, заперечив проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1

Заслухавши прокурора, вивчивши письмові пояснення ОСОБА_1 та матеріали адміністративної справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Статтею 38 ч.3 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Так, згідно матеріалів адміністративної справи, адміністративне правопорушення було виявлено 23.01.2018 року, про що було складено адміністративний протокол, пов'язаний з корупцією серії №7/18 від 23.01.2018 року.

З наведеного вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 23.01.2018 року, та відповідно закінчуються 23.04.2018 року, а з моменту вчинення правопорушення сплинуло 2 роки.

Тобто, після 23.04.2018 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю.

Отже, оскільки на момент розгляду справи, тобто станом на 19.11.2018 року минуло більше ніж три місяці, на ОСОБА_1, не може бути накладено адміністративне стягнення у звязку із спливом строку накладення адміністративного стягнення.

В статті 247 КУпАП зазначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну

Дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Аналіз даної статті вказує, що такі обставини, як: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони, - можливо встановити лише шляхом розгляду справи по суті, та перевірки фактичних обставин, причому у визначених Кодексом строках розгляду справи.

Інші ж обставини, зазначені в ст.247 КУпАП встановлюються незалежно від фактичних обставин справи, в залежності від зазначеної конкретної обставини.

Наприклад: смерті особи свідоцтвом про смерть; неосудність психіатричним висновком; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку свідоцтвом про народження; строків притягнення особи до відповідальності - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 цього Кодексу, тощо...

При цьому, ст.247 КУпАП, не надає право органу, що здійснює адміністративне провадження його закрити, а зобовязує його це зробити.

Тому, в разі наявності вищезазначених обставин, орган, що розглядає адміністративну справу не повинен встановлювати обставини, визначені в ст.280 КУпАП.

Беручи до уваги те, що на момент розгляду справи минуло більш ніж три місяці з дня виявлення правопорушення повязаного з корупцією, вважаю що провадження у справі відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Доречно зауважити те, що строки накладення адміністративного стягнення чітко визначені в КУпАП, їх поновлення чи продовження неможливе, а тому в разі спливу строків накладення адміністративного стягнення провадження в справі підлягає безумовному закриттю.

Керуючись ст.ст.38 ч.3, ст.247 ч.1 п.7, ст.278, ст.172-6 ч.2 ст.ст.283-284, КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.172-6 ч.1 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда І.В.Загреба