Провадження № 3/638/3806/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

за участю прокурора Кіншакової Н.В.,

правопорушниці ОСОБА_1,

розглянувши матеріал, який надійшов з Департаменту управління захистку економіки в Харківській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працювала головним спеціалістом відділу міжнародного протоколу і співпраці з іноземними представництвами, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу міжнародного протоколу і співпраці з іноземними представництвами Департаменту міжнародного співробітництва Харківської міської ради, будучи, згідно підпункту «в» підпункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом на якого поширюється дія цього закону, та згідно абзацу 14 частини 1 статті 1 цього закону суб'єктом декларування в порушення вимог ч.2 ст.45 зазначеного закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме пізніше 19 червня 2018 року, оприлюднила 20.06.2018 року на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Е - декларацію перед звільненням, яка охоплює період за 10.04.2018 року по 19.06.2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор Кіншакова Н.В. у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в діях останньої є склад адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що у неї виявились складнощі у самостійному заповненні декларації, а тому заповнила та направила декларацію наступного дня після звільнення.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного.

29 жовтня 2018 року оперуповноваженим УЗЕ в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України складено протокол № 466 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відносно ОСОБА_1

На підставі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно п.2 п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України за №959/29089 від 17 липня 2016 року, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконям функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Днем припинення діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до п. 2 Порядку перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, який затверджений Рішенням Національного агента з питань запобігання корупції № 19 від 06 вересня 2016 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України від 15 листопада 2016 року за №1479/29609, є день видачі трудової книжки суб'єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Згідно розпорядження Харківського міського голови від 14.06.2018 року №788/2-н ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 19.06.2018 року за угодою сторін.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до ч.1,2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», який є спеціальним законом в антикорупційному законодавстві. Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Так, в ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін законодавцем не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідальність за ч.1ст.172-6 КУпАП настає виключно за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Обставини недотримання ОСОБА_1, терміну подачі такої декларації, визначеному у нормативних актах Національного агентства з питань запобігання корупції, про що зазначено у протоколі не можуть слугувати підставами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, оскільки така вимога як подання у певний термін декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у разі припинення такої діяльності не визначена Законом України «Про запобігання корупції».

Суд зазначає, що за ієрархією нормативно-правових актів закони мають вищу юридичну силу, яка, зокрема, полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Фактично ж, Національне агентство з питань запобігання корупції у прийнятих ним нормативних актах, всупереч Закону України «Про запобігання корупції», встановило інший термін подання декларації в разі припинення діяльності, який на законодавчому рівні встановлено не було.

Стаття 45 Закону України«Про запобігання корупції» передбачає, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а"і"в"пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Іншої вказівки щодо строку подання декларації у разі припинення повноважень вказаний закон не містить.

В рішенні «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що в разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що належних та допустимих доказів вчинення останньою адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, визначеного ч. 1 ст. 172-6 КУпАП суду не надано. Зазначене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013, згідно якого, відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу "ніякого покарання без закону", що закріплений у ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.172-6 КУпАП, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст.ст. 38, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: