ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6064/18 Суддя 1 інстанції: Назаренко О.В.
Провадження: 33/818/179/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

21 листопада 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюХарківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 01 червня 2018р. о 13-05 год. ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ - 210994, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Пушкінській в с. Липці Харківського району Харківської області у стані алкогольного сп»яніння. Від огляду на стан сп»яніння за допомогою алкотестеру «Гази Аналізатора» ту у закладі охорони здоров»я відмовився у присутності двох понятих, чим порушив вимоги п. п. 2.5, 2.9а ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуХарківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що 01.06.18р. о 13-05 год. ТЗ у стані алкогольного сп»яніння не керував. Близько 12 год. до ОСОБА_2 додому прийшов ОСОБА_3 та попросив відвезти його у с. Липці до дядька - ОСОБА_4 Перебуваючи у тверезому стані, чоловік погодився. Коли товариші прибули за місцем призначення, на переднє пасажирське сидіння автомобіля сів ОСОБА_3, а на заднє - ОСОБА_4 та його родич Іван, які були нетверезі. Заправивши автомобіль на автозаправці у с. Липці, ОСОБА_2 повіз чоловіків додому. Увесь цей час попереду їхало поліцейське авто. По дорозі водій зупинився біля перукарні, маючи намір записатися на стрижку. В цей час до нього підійшов поліцейський, і почувши від ОСОБА_3 запах спиртного, почав звинувачувати водія на предмет перебування останнього у нетверезому стані, хоча жодних підстав на це не було. Потім інспектор почав вимагати гроші, ніякий протокол на місці події не складався. Нарешті, патрульні забрали у ОСОБА_2 автомобіль з усіма документами та рушили у напрямку відділу поліції, залишивши пасажирів авто біля перукарні. Так як ніякої вини апелянт не відчував, ніяких грошових коштів поліцейським не надавав, лише наступного дня забрав у відділку технічний паспорт на автомобіль, а згодом і сам ТЗ. Вказує, що жоден із співробітників поліції не повідомив його про порушення п. 2.5 ПДРУ. Лише 07.09.18р. ОСОБА_2 стало відомо , що на поштове відділення в с. Липці на його ім»я надійшла судова повістка, з якої стало відомо про судове засідання 30.08.18р. Чоловік одразу звернувся до адвоката, який повідомив про прийняте судом рішення. Зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності; свідки, зазначені у протоколі, судом допитані не були, їх пояснення написані одним почерком, без зазначення місця та часу їх опитування.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що справу було розглянуто за його відсутності, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 11.09.18р. від свого представника. Судову повістку чоловік отримав 07.09.18р., до того про дату та час судового розгляду не знав взагалі.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_2, як і його захисник, до суду апеляційної інстанції не з»явилися, про час і місце слухання справи неодноразово повідомлялися належним чином (а.с. 44, 49, 50-51), причини неявки суду невідомі.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Додержання цих вимог закону суддею не забезпечене, оскільки подія правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнано винним, сформульована в судовій постанові виходячи не з висновків судді за результатами розгляду справи, а з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 279 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі про адміністративне правопорушення конкретно.

Формулюючи суть адміністративного правопорушення, автор протоколу зазначив взаємовиключні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності як керування автомобілем у стані алкогольного сп»яніння та відмову водія від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, а також порушення ОСОБА_2 п. 2.5 та п. 2.9а ПДРУ (а.с. 5). Разом з тим, стан сп*яніння можливе бути встановлений лише в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція). На зазначені недоліки не звернув увагу суд першої інстанції.

За таких обставин, забезпечення завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, як того вимагає ст. 245 КУпАП не можливо реалізувати, оскільки протокол серії БД № 017531 від 01.06.18р., складений щодо ОСОБА_2, не може бути підставою для повного, всебічного та об*єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вимог апеляційної скарги, того, що закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання щодо направлення адміністративного матеріалу до ДПП УПП в Харківській області для його належного оформлення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева