АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/70/18 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 30.10.2017 року о 08 год. 35 хв. в м. Херсоні вул. Покришева, 62, керував т/з Daimler Chrysler 313 CDI н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З матеріалів провадження вбачається, що приймаючи рішення про винність ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил, суддя, дослідивши матеріали справи, як на докази винуватості ОСОБА_2 в постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери поліцейських, пояснення свідків.

При цьому ОСОБА_2 в своїх поясненнях під час апеляційного розгляду справи заперечував свою вину та зазначав, що не керував транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду в лікувальній установі. Зі слів ОСОБА_2 головною метою працівників поліції було довести шляхом тиску, що за кермом транспортного засобу знаходився він, а не його напарник ОСОБА_4

З метою усунення неповноти розгляду справи та поновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційним судом були виконані вимоги статей 279, 280 та 293 КУпАП та дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2, в результаті чого було встановлено наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_2 06.12.2017 року о 15 год. 20 хв. на а.д. Т 04-03 5 км. керував автомобілем ВАЗ 2121 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

З переглянутих під час апеляційного розгляду справи відеофайлів, з нагрудних камер поліцейських, що містяться на компакт-диску, вбачається, що після зупинки транспортного засобу, працівники поліції спочатку встановлюють факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_2, а не ОСОБА_4, потім повідомляють ОСОБА_2 про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим з відеозапису вбачається, що будь-яких пропозицій від працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів чи у медичному закладі не надходило, відповідно від таких ОСОБА_2 і не відмовлявся.

Вказані відеозаписи, які надані Управлінням патрульної поліції в м.Херсоні як органом, працівники якого безпосередньо складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, вважаю належним та допустимим доказом, а відомості, що з них вбачаються, істинними та достовірними, оскільки нагрудною відеокамерою (відеореєстратором) інспектора патрульної поліції на місці зупинки безсторонньо зафіксовано обставини події, а саме дії як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і працівників поліції щодо дотримання ними порядку проведення огляду на стан сп'яніння.

Вважаю за необхідне віднестись критично до змісту письмових показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки їх зміст щодо обставин адміністративного правопорушення не узгоджується зі змістом відеозаписів, що були предметом дослідження під час апеляційного розгляду, який спростовує твердження свідків про те, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'янніння як за допомогою алкотестеру на місці зупинки так і у медичному закладі на що він відмовився.

Будь-які докази, які б беззаперечно вказували на те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я після отримання відмови на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт відмови ОСОБА_2 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які складають 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко