АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/88/18 Справа № 192/1990/17Головуючий у 1 й інстанції - Щербина Н. О. Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника- Петренка П.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровськ, не працює, пенсіонер, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень 60 копійок.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин, ОСОБА_2 08 листопада 2017 року о 08 годині 00 хвилин на 437 км автодороги Н-08 керував автомобілем Опель, номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» ПДР України. При проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», прилад показав результат 0, 64 проміле.

В своїй апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 251 КУпАП не допитав свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які були присутні при проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», який показував різну кількість проміле, у зв'язку з чим ,на його думку, було порушено право на захист.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі, особа що притягається до адміністративної відповідальності зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 266 КУпАП не допитав працівників поліції на наявність спеціальних навиків в користуванні спеціальним приладом «Драгер». Також в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не зазначено про направлення до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, даний факт вважає порушенням при складанні протоколу.

На думку ОСОБА_2 суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_5 який зазначив, що з дозволу працівників поліції, ОСОБА_2 доставив його як тяжко хворого до с.Військове.

Вислухавши думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які просили змінити постанову суду першої інстанції та відповідно до ст. 22 КУпАП обмежитися зауваженням, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, дослідивши додаткові докази та допитавши свідків: ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7.,ОСОБА_8, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону, суд першої інстанції виконав, та постановив рішення, яке може вважатися обґрунтованим оскільки наявні посилання на докази, які досліджено в судовому засіданні та апеляційним судом додатково досліджено докази по справі.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_2, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується рапортом поліцейського СРПП Солонянського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 в якому викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та вказані факти були підтверджені у апеляційному суді саме ОСОБА_8 під присягою.

Свідки: ОСОБА_6,ОСОБА_7 під присягою у суді також вказували на наявність підстав складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, оскільки він пройшов огляд на стан сп'яніння та було встановлено наявність у нього алкогольного сп'яніння 0,64 проміле.

Вказані покази працівників поліції були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та додатково, з метою перевірки доводів апелянта та свідка ОСОБА_5, було витребувано та досліджено у судовому засіданні результати тестування на наявність алкоголю за допомогою технічного приладу Алкотестора « Драгер» АRBH-0594 ( тести № 338, 339 тобто до результату тестування ОСОБА_2 8.11.2017 року, та № 341.342- результати тестування після проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння, що повністю спростовують показання ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 про проходження ОСОБА_9 саме 08.11. 2017 року декількох тестів з приводу алкогольного сп'яніння, оскільки наведені результати тестування за допомогою технічного пристрою - Алкотестора « Драгер» АRBH-0594 свідчать,що саме огляд на стан сп'яніння було проведено на допомогою вказаного технічного пристрою, який пройшов необхідну перевірку у відповідності до діючого законодавства та відсутні порушення проходження зазначеного тестування.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується актом огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чек - квитанція в якому зазначено, що при проходженні «Драгер» ARВН 0564 ОСОБА_2 08.11.2017 року о 08.19 годині виявлено 0, 64 проміле алкоголю, в акті та квитанції наявні підписи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначили у своїх поясненнях, що при проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» результат водія ОСОБА_2 склав 0,64 проміле.

Тобто при проходженні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, прилад показав результат вище допустимої норми- 0.2 проміле алкоголю у крові. Вказаний результат був зафіксований у квитанції та акті, де поняті поставили свої підписи.

ОСОБА_2 не заперечував проти результату приладу та власноручно написав пояснення де зазначив, що згоден з результатами тесту (а.п. 4) та не прохав працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння у лікувальному закладі, що фактично спростовують доводи апелянта в частині порушення проходження тестування, оскільки з пояснень свідків- поліцейських в апеляційній інстанції встановлено, що відстань до лікарні, де можливо пройти медичний огляд на стан сп'яніння знаходиться на відстані до 6 км від посту, що не перешкоджало працівникам поліліції супроводити ОСОБА_2 до лікарні, однак вказана особа не виявила такого бажання, про що також зазначено у власноручних поясненнях ОСОБА_2 та понятих.

Разом з тим, досліджений в суді апеляційної інстанції сертифікат на прилад «Драгер» ARВH 0564, свідчить про те, що вказаний прилад сертифікований та чинний.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими та суд визнає їх як намагання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про порушення працівниками поліції ч.1 ст. 266 КУпАП, оскільки працівники поліції вилучили водійське посвідчення та видали ОСОБА_2 тимчасовий дозвіл на право керування НОМЕР_2, про що в протоколі БР №181095 від 08.11.17 року наявний особистий підпис правопорушника.

Таким чином, при апеляційному перегляді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП та не встановлено підстав для задоволення апеляційних вимог, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження в наявних доказах , дослідженими при апеляційному розгляді.

Адміністративне стягнення призначено судом у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та не має підстав вважати, що вказане адміністративне правопорушення є малозначним у зв'язку з діючим законодавством.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень 60 копійок, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.І. Калініч