ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/171/18 Справа № 209/3059/18 Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г.А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 06 вересня 2018 року о 06 годині 10 хвилин на вул. Харківській у м. Кам'янське водій ОСОБА_2 керував автомобілем Опель-Омега, державний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обставинам, що склалися, невиразна мова, не стійка хода. На вимогу поліцейського ОСОБА_2 в присутності двох свідків, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, чим порушив п.2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КупАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст. 247 КупАП в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що всупереч вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», йому не було видано направлення для проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі, таким чином, він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд. При цьому, ОСОБА_2 зауважує, що судом не було допитано свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на предмет підстав для відмови від проходження медичного огляду.

З огляду на вказані обставини, ОСОБА_2 вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги Постанов Пленуму Верховного Суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 252250 від 06 вересня 2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розпискою ОСОБА_6 про передання автомобіля на зберігання, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про порушення працівниками поліції порядку направлення водія для проведення огляду, то вони не заслуговують на увагу, оскільки за відсутністю згоди водія, засвідченої поясненнями свідків, видача направлення до медичного закладу не зумовлено необхідністю. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, що не заперечував також й ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду.

Посилання ОСОБА_2 на поважність причин, з яких він відмовився від проходження медичного огляду під час апеляційного розгляду доведені стороною захисту не були. Клопотань про дослідження додаткових доказів, які б засвідчити ці обставини, від ОСОБА_2. не надходило.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у зв'язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко