Справа № 127/4782/18
Провадження № 3/127/2435/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2018 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, ІПН судом не встановлено, не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 26.02.2018 року о 16 год. 00 хв. на 386 км а/д М-12 Стрий-Знамянка, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керувала транспортним засобом марки «ВМ525 TDS», д.н.з. pl SK6669F, з явними ознаками наркотичного спяніння (тремтіння пальців рук, почервоніння очей, неприродна блідість обличчя. Водій від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків.

В судове засідання, призначене на 07.05.2018 року правопорушник не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Про час, день та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином, а тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1

Відповідно до положень ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З п. 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З матеріалів справи вбачається, що вина правопорушника доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №408985 від 26.02.2018 року, поясненнями свідків, рапортом поліцейського та довідкою поліції.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 не працює, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин що помякшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено, вказаним правопорушенням не заподіяно майнової шкоди.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1, не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинила грубе, суспільно-небезпечне порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражала на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволила собі керувати транспортом з ознаками наркотичного спяніння та відмовилась від проходження огляду на стан спяніння, що свідчить про свідоме грубе порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобіганню вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, суд враховує, що ОСОБА_1 не працює, тому транспортний засіб не є джерелом доходу правопорушника та не позбавить можливості останньої належним чином забезпечувати свою родину.

Враховую вищевикладене, керуючись ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, 280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352,40 грн. на користь держави.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя