Провадження № 33/792/2/18
Справа № 673/606/17 Головуючий в 1-й інстанції Дворнін О.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року м. Хмельницький
Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Інжиєвської Ю.А., Пелюх О.С., особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Довгаля П.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 3 липня 2017 року,-

В с т а н о в и в :
Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 3 липня 2017 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 19 квітня 2017 року біля 04 год. 00 хв., перебуваючи в м. Деражня по вул. Проскурівській, керував автомобілем «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві заборонено керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену ним постанову, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, суд розглянув справу в його відсутність, чим порушено його право на захист, не перевірив тих обставин, що апелянт того дня за кермом автомобіля не перебував, не проходив огляд в медичному закладі, працівниками порушено вимоги нормативно правових актів, що регламентують порядок проведення такого огляду.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області щодо нього від 3 липня 2017 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду щодо нього скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.
Апеляційній суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи судом першої інстанції у відсутність апелянта, як на підстави вважати, що судом було порушено право на захист, на увагу не заслуговують з наступних підстав. Згідно наявної в справі заяви апелянта про отримання судової повістки в електронній формі з допомогою СМС-сповіщення (а.с. 5) апелянт виказав бажання бути повідомленим про судовий розгляд в такій формі, що не суперечить положенням чинного законодавства.

Відповідно до наявної в справі довідки про доставку СМС-сповіщення апелянт про судове засідання 3 липня 2017 року був повідомлений 29 червня 2017 року (а.с. 15), також повідомлений секретарем судового засідання з допомогою телефонограми 29 червня 2017 року (а.с. 16). Заяв про відкладення судового розгляду матеріали справи не містять.

Апеляційний суд приходить до висновку, що апелянт був повідомлений судом першої інстанції про місце, день та час судового розгляду, відтак в суду першої інстанції, за відсутності заяв про відкладення розгляду справи, були підстави для розгляду справи в його відсутність, тому його доводи, що суд першої інстанції, розглянувши справу в його відсутність, порушив його право на захист таким чином, не можуть враховуватись судом та слугувати підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Разом з тим доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду справи судом першої інстанції, невідповідність висновків суду, викладених в постанові суду, фактичним обставинам справи, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно положень ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суддя, в провадженні якого перебуває справа, зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо. Однак суд першої інстанції не дотримався таких положень закону.

Як видно з постанови суду першої інстанції, в основу доведеності вини ОСОБА_1 судом першої інстанції покладено протокол про адміністративне правопорушення, дані висновку щодо результатів медичного огляду та «інші матеріали справи», без зазначення у постанові якими саме матеріалами справи які саме обставини справи підтверджуються чи спростовуються, що є неприпустимим, зважаючи, що суд першої інстанції зобов`язаний надати оцінку всім зібраним та дослідженим судом першої інстанції доказам з точки зору їх належності, достовірності, допустимості.

Однак з такими висновками суду апеляційний суд погодитись не може. Дослідивши зібрані та досліджені докази, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду винесена передчасно, без повного, всебічного з`ясування обставин справи, без належної перевірки всіх обставин справи.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 вказував, що в ніч на 19 квітня 2017 року він надав в користування свій автомобіль «Мітсубісі», номерний знак НОМЕР_1 , своєму доброму знайомому ОСОБА_3 , який біля 4 год. ночі приїхав до місця роботи апелянта (військової частини), віддав тому ключі, сказавши, що за ним гнались поліцейські, та зразу ж пішов звідти. Коли зразу ж після цього до контрольно-пропускного пункту військової частини під`їхали поліцейські, одного з них він знав раніше, ОСОБА_1 намагався їм пояснити, що за кермом він не був, від поліцейських не втікав. Однак вони склали протокол про адміністративне правопорушення, який на їх прохання, а також пояснення, він підписав, позаяк йому працівники пояснили, що він піде до суду та пояснить всі ці обставини, та йому за це нічого не буде, зважаючи, що він також брав участь в антитерористичній операції. Однак суд розглядав справу без його участі, апелянт в той час проходив лікування. ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду наполягав, що він за кермом автомобіля не перебував, до лікарні не їздив, огляд не проходив, в стані сп`яніння не перебував.

Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції показав, що в час, зазначений в протоколі, автомобілем ОСОБА_1 керував саме він, та він по м. Деражня тікав цим автомобілем від поліцейських, так як в нього не було з собою посвідчення водія, а коли приїхав до військової частини, зразу ж віддав ключі ОСОБА_1 та пішов звідти.

Допитана під час апеляційного розгляду - лікар, що проводила медичний огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_5 вказувала, що працівники поліції доставили особу для огляду, вказавши, що його прізвище ОСОБА_1 , що також підтвердив водій, а сама вона посвідчення особи не перевіряла. Після цього водій пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого було встановлено факт перебування особи в стані сп`яніння, та підписався в складеному акті, погодившись таким чином з результатами такого огляду. Однак обґрунтованих підстав, чому нею не було перевірено особу водія, якого доставлено для проведення огляду, зважаючи, що з пояснень поліцейських у водія було наявне посвідчення водія, лікарем не наведено.

З незрозумілих причин в журналі реєстрації медичних оглядів, що ведеться в Деражнянській центральній районній лікарні, відсутні дані про отримання особою, яка проходила огляд, копії висновку (є лише підпис працівника поліції про отримання висновку), а також відсутні з цього приводу записи про відмову особи від отримання такого висновку (а.с. 84). Під час апеляційного розгляду апелянт вказував, що такий висновок не отримував, копію ж протоколу йому передали працівники поліції наступного дня.

Згідно даних висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5991/17-26 від 12 лютого 2018 року (проведеної на підставі постанови апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2017 року) підпис від імені ОСОБА_1 в графі «підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» в Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 квітня 2017 року виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою (а.с. 113-119).

За таких обставин апеляційний суд критично оцінює показання лікаря ОСОБА_5 , що водій, який проходив огляд та розписався в висновку лікаря, погодився з результатами огляду, був саме ОСОБА_1 , зважаючи, що висновком експертизи спростовано такі твердження лікаря про те, що підпис на висновку вчинений саме ОСОБА_1 , а особу водія вона не встановлювала, тому з цих же підстав суд не приймає до уваги такі ж твердження поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а твердження поліцейського Гончаренка Д.І. про те, що на той час ОСОБА_1 вже не працював у військовій частині спростовуються також довідкою ТВО начальника філії - заступника командира військової частини НОМЕР_2 , що ОСОБА_1 дійсно працював в філії військової частини НОМЕР_2 та 18 квітня з 16.00 год. по 19квітня 16.00 год. заступив в добовий наряд, що узгоджується з поясненнями апелянта.

На тричі надіслані апеляційним судом запити (8 серпня (а.с. 49), 22 серпня (а.с. 59), 8 вересня 2017року (а.с. 68) про надання Деражнянським ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області відеозаписів фіксування правопорушення 13 вересня 2017 року суду повідомлено про відсутність таких записів в зв`язку з тим, що рішення по даній справі судом було прийнято, а відеозапис порушення було знищено в зв`язку з непотрібністю (а.с. 73), хоча, слід зауважити, що як видно з матеріалів справи про прийняте судом першої інстанції рішення в справі відділ поліції не повідомлявся.

Досліджені апеляційним судом докази, поза розумним сумнівом, не дають беззаперечних підстав вважати, що в лікарні проводився огляд ОСОБА_1 , висновок про результати проведеного огляду, що став підставою для складення протоколу, не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 , також складений на підставі такого недопустимого доказу протокол про адміністративне правопорушення, не може вважатись належним та допустимим доказом та не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Ухвалюючи рішення про визнання апелянта винним у вчиненні інкримінованого правопорушення та про накладення стягнення суд першої інстанції жодним чином не перевірив дотримання працівниками поліції процедури проведення такого огляду відповідним нормативним актам, що регламентують проведення такого огляду, зважаючи на очевидну різницю в підписах ОСОБА_1 в протоколі, поясненнях та висновку. Апеляційним судом встановлено, що докази, якими обгрунтовується доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, не можуть бути покладеними в основу доведеності його вини з підстав, зазначених раніше, а пояснення працівників поліції та лікаря, що огляд начебто проходив ОСОБА_1 , який погодився з результатами огляду, не можуть враховуватись, зважаючи на висновки судово-почеркознавчої експертизи, якими спростовуються такі їх твердження, відсутність в справі даних про відсторонення водія від керування автомобілем, що є обов`язковим згідно приписів ст. 266 КУпАП, в разі встановлення факту керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однак суд першої інстанції на такі порушення при фіксуванні працівниками поліції правопорушення та складенні документів уваги не звернув та постановив судове рішення на підставі доказів, які не можуть бути визнані допустимими та складеними з дотриманням передбаченого законодавством порядку.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 3 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя (підпис)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області В.В. Бондар