Справа №463/1372/18
Провадження №3/463/607/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правпорушення, -

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №044051 від 9 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 9 березня 2018 року о 05 год. 00 хв. на вул. Зеленій - пл. Петрушевича у м. Львові, передала керування транспортним засобом водію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який 9 березня 2018 року о 05:00 год. керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушила п.2.9г Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 4 травня 2018 року ОСОБА_1 не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Пояснення суду надала в судовому засіданні 27 квітня 2018 року, в яких зазначила, що автомобіль НОМЕР_1, належить їй на праві власності, однак таким користується її чоловік ОСОБА_2. Оскільки вона з подругами святкувала 8 березня, вночі 9 березня 2018 року чоловік забирав її з клубу, та у стані алкогольного спяніння не перебував.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.2.9г Правил дорожнього руху водієві забороняється

передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Як вбачається з постанови Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності Said Topaloglu (ОСОБА_2) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Беручи до уваги наведене вище, а також те, що ОСОБА_1 передала керування транспортним засобом ОСОБА_2, факт перебування якого у стані спяніння не був доведений у суді, а провадження щодо останнього у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження в адміністративній справі щодо неї підлягає закриттю у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.