21.02.2018 227/56/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Криворіжжя Добропільського району Донецької області, громадянина України, військовослужбовця, старшого навідника військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, суд
ВСТАНОВИВ:
26 листопада 2017 року, близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 в с. Вірівка Добропільського району, повернувся до частини 27 листопада 2017 року о 5 (п`ятій) годині ранку.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт скоєння правопорушення, просив суворо не карати, та відстрочити виконання постанови.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем 26 листопада 2017 року близько 23 год. 50 хв. самовільно залишив розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 в с. Вірівка Добропільського району.
Окрім визнання вини ОСОБА_1 , його вина підтверджується зібраними по справі письмовими доказами: протоколом про військове адміністративне правопорушення № АП 058 від 27 листопада 2017 р., письмовими пояснення ОСОБА_1 .
Проте до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не додані докази на підтвердження того, що адміністративне правопорушення вчинене ним в умовах особливого періоду.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону» особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Посилання у протоколі на вчинення ОСОБА_1 правопорушення в особливий період є безпідставним.
Указ в.о. Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 затверджено ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII. Згідно п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. ЗУ від 17 березня 2014 року № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме 18 березня 2014 року. Відповідно до п. 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Таким чином, 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» та абзацу 4 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено п. 3 Указу, тобто 45 діб. Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 становила 45 діб: з 18 березня 2014 року по 02 травня 2014 року.
Згідно Указів Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014, від 14 січня 2015 року № 15, затверджених Законами України, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 02 травня 2014 року; з 07 травня 2014 року по 21 червня 2016 року; з 24 липня 2014 року по 07 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.
Таким, чином, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 26 листопада 2017 року, особливий період не діяв.
У зв`язку з тим, суд вважає за необхідне виключити кваліфікуючу ознаку з протоколу як «в умовах особливого періоду».
Відповідно до положень ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, передбачена відповідальність за діяння передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Частиною третьою статті 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 статті 172-11 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд врахував особу правопорушника, який за службовою характеристикою охарактеризований з посередньої сторони.
До обставин що пом`якшують відповідальність суддя відносить визнання вини.
На підставі викладеного суддя приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП у вигляді штрафу.
Саме таке стягнення, на думку суду, буде достатнім для виправлення правопорушника та попередженням вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд врахував особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, небезпеку його можливих наслідків, обставини, що пом`якшують, як і обставини, що обтяжують відповідальність.
Статтею 301 КУпАП передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Суд, врахувавши матеріальний стан правопорушника, вважає за можливе відстрочити виконання постанови строком на один місяць.
Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Керуючись п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 172-11, 221, 283, 284, 301 КУпАП України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Відстрочити виконання постанови строком на один місяць.
Відповідно до статті 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Постанова оголошена негайно.

Копію постанови під розписку вручити особі, щодо якої її винесено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Добропільського

міськрайонного суду В.М. Любчик

21.02.18