Справа № 453/1282/18
№ провадження 3/453/536/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 листопада 2018 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли від Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 376799/1062, складеним поліцейським СРПП № 1 Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 15.10.2018 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України стверджується, що останній 15.10.2018 року о 00 год. 25 хв. у смт. Славське Сколівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного обстеження на встановлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Однак, у судовому засіданні вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження і спростовується наступним.

Так, ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він дійсно 15.10.2018 року близько 00 год. 25 хв. у смт. Славське Сколівського району Львівської області керував транспортним засобом марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1, де його було зупинено працівниками поліції. Коли він запитав інспектора поліції про причину зупинки, інспектором поліції йому було повідомлено про те, що він вчинив порушення Правил дорожнього руху України, яке полягало у тому, що він керував транспортним засобом, який має несправності, а саме з непрацюючими задніми габаритами у темну пору доби та вилучено посвідчення водія без будь-яких на те причин. Тоді ним було вказано працівникам поліції на те, що вони порушують законодавство, перевищують свої повноваження, вилучаючи у нього посвідчення водія за відсутності підстав для таких дій, та вдаються до провокації, на що працівники поліції почали погрожувати застосуванням до нього заходів примусу. Після цього працівники поліції почали безпідставно стверджувати про те, що від нього чути запах алкоголю, що він спростовував, однак його ніхто не хотів слухати. На його неодноразові повідомлення про складення інспектором поліції направлення на проведення огляду на стан сп'яніння у медичному закладі, йому було повідомлено про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на приладі «DRAGER» та у медичному закладі, а також те, що інспектор не зобов'язаний складати направлення на проходження медичного огляду на стан сп'яніння у медичному закладі. Вважає, що у інспектора, на його думку, взагалі не було у наявності алкотестера. Крім того, наголошує, що особи, вказані у протоколі в якості свідків, до нього не наближались, під час його розмови з поліцейськими присутні не були, у їх присутності інспектор поліції не пропонував пройти йому медичне освідчення на встановлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі і не надавав йому направлення, а відтак, їх пояснення, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не можуть вважатися належним доказом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідка, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із змісту вищевказаного протоколу, ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підписано і у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення нічого не вказано, хоча зі слів ОСОБА_1 він намагався написати письмові пояснення, однак йому не дали можливості цього зробити, що також підтверджує той факт, що протокол про адміністративне правопорушення оформлявся не на місці зупинки, а в іншому місці.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоровя у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану спяніння є обовязковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоровя, поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів № 1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Судом для зясування обставин справи викликались у судове засідання свідки, а також інспектор поліції, однак останні у таке, з невідомих суду причин, не зявилися. Крім того, як вбачається із відеозапису, дослідженого судом, вказані свідки до ОСОБА_1, чи до його автомобіля не підходили, у їх присутності працівник поліції не пропонував пройти йому медичне освідчення на встановлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі і не надавав йому направлення на такий. Зважаючи на наведене, а також неявку у судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, беручи до уваги відсутність у наявних в матеріалах справи поясненнях вказаних осіб попередження таких про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, за завідомо неправдиве показання та відмову від дачі показань, суд такі показання оцінює критично та до уваги не приймає.

Натомість, у судовому засіданні 23.11.2018 року було допитано свідка ОСОБА_5, який, як вбачається з відеозапису з місця події, перебував в автомобілі разом з особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вказаний свідок, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, за завідомо неправдиве показання та відмову від дачі показань, дав показання, аналогічні наданим особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтвердив обставини, події та пояснив, що працівники поліції після того, як їм було звернено увагу на невідповідність їх дій вимогам чинного законодавства, а саме щодо вилучення посвідчення водія, дійсно безпідставно та в агресивній формі почали стверджувати про перебування водія в стані алкогольного спяніння. Неодноразові твердження ОСОБА_1 про те, що він від проходження медичного огляду не відмовляється, вони ігнорували, констатуючи його відмову від запропонованого. Крім того, складений протокол для надання пояснень водію не надавався.

Вказані пояснення водія ОСОБА_1, також свідка ОСОБА_5 узгоджуються із відеозаписом, який міститься у матеріалах адміністративної справи та оглянутий судом.

Судом також встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень по суті порушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку відсутністю у діях останньої складу адміністративного правопорушення.

З огляду на усе вищевказане, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у даній справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Микитин