Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/176/18 Головуючий в 1-й інстанції - Дацюк О.І.
Єдиний унікальний № 336/7496/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.140 ч.4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року стосовно ОСОБА_3, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, який мешкає у АДРЕСА_1, заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях особи.

Як зазначено в постанові, 18 грудня 2017 року інспектором ВБДР УПП м. Запоріжжя складений протокол щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 140 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_3 06.12.2017 року в період часу з 17.45 до 19.55 години у м. Запоріжжя, по вул. І. Сікорського, біля будинку № 382, будучи особою, відповідальною за експлуатаційний стан дорожнього покриття, не забезпечив безпеку дорожнього руху, а саме допустив пошкодження дорожнього покриття «яма», внаслідок чого сталась ДТП за участю автомобілю Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобілю ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

16.02.2018 року потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року, в якій також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, посилаючись на те, що він не був присутнім в судовому засіданні 30.01.2018 року. Про зміст і суть рішення суду йому стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень, в якому дане рішення було опубліковано 06.02.2018 року.

По суті скарги просить скасувати постанову районного суду та винести нову постанову про повернення матеріалів до ВБДР УПП м. Запоріжжя на доопрацювання.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення потерпілому ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 30.01.2018 року, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Однак, потерпілий ОСОБА_2 апеляційну скаргу на постанову судді від 30.01.2018 року подав з пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 09.02.2018 року).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи на 30.01.2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.п. 41). Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 не надходило. Таким чином, потерпілий ОСОБА_2 знав про те, що в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя буде розглядатися справа відносно ОСОБА_3, тому потерпілий мав об'єктивну можливість як особисто приймати учать при розгляді справи, так і оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою, потерпілий ОСОБА_2 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду від 30.01.2018 року. Доводи потерпілого стосовно того, що він не був присутнім під час розгляду справи, а про зміст і суть рішення суду йому стало відомо 06.02.2018 року з Єдиного реєстру судових рішень, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року у справі «Скорик проти України»).

Інші докази, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення потерпілому ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 30.01.2018 року стосовно ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити потерпілому ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року, у зв'язку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін