Справа № 404/589/18
Номер провадження 3/404/490/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 04.12.2017 року о 02 год. 59 хв. ОСОБА_1 по вулиці Паризької Комуни, 47/12 у м.Кропивницькому керував автомобілем «FORD Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що 04.12.2017 року о 02 год. 59 хв. по вулиці Паризької Комуни, 47/12 у м.Кропивницькому не керував автомобілем «FORD Transit» та у цей час перебував в гостях неподалік вказаного місця по вул. Кавказькій. Вказаний автомобіль дійсно перебуває у його користуванні, але у вказаний день він передав його товаришу ОСОБА_2, якому він потрібен був по роботі. Вночі ОСОБА_2 їхав до нього на вул. Кавказьку, але оскільки було досить слизько, ОСОБА_2 не впорався з керуванням та автомобіль занесло на присадибну ділянку по вулиці Паризької Комуни, 47/12. На прохання ОСОБА_2 він вийшов подивитися на ситуацію, яка склалась, та у цей час на місце вже приїхали поліцейські, які йому повідомили, що він керував автомобілем, так як у автомобілі перебували його документи. При цьому, працівники поліції незаконно проникли до його автомобілю без його дозволу через передні пасажирські двері, які не зачинялися на замок, звідки забрали сумку з його документами, яку він передав ОСОБА_2 для того, щоб при останньому були документи на автомобіль. Незважаючи на його заперечення поліцейські запропонували пройти йому огляд на стан спяніння, але свідків при цьому не було та копію протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП йому не вручали.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Так, на обґрунтування вини ОСОБА_1 суду надано протокол серії БД №411200 від 04.12.2017 року та його копію (а.с.1, 2), письмові пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с.4), пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.5, 6), відеозапис, який долучений до матеріалів справи.

Виходячи з обставин справи ОСОБА_1 ставляться у провину згідно з ч.1 ст.130 КУпАП дії щодо керування транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмови від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують пояснень ОСОБА_1

Так, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3, які остання надала безпосередньо в суді, 04 грудня 2017 року приблизно о 03 год. 00 хв. вона перебувала у себе вдома по вулиці Паризької Комуни, 47/12 у м.Кропивницькому, коли її розбудили працівники поліції та повідомили, що автомобіль здійснив наїзд на дерево на її присадибній ділянці. Хто саме керував транспортним засобом, який здійснив наїзд, вона не бачила, так як вийшла з дому і спостерігала лише наслідки пригоди. На місці події вже перебувало багато поліцейських. Під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння присутня також не була та не може підтвердити того, що під час даної пропозиції були свідки. У її присутності працівникам поліції ОСОБА_1 пояснював, що не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 у суді надав пояснення, які повністю підтвердили зміст пояснень ОСОБА_1 щодо обставин передачі йому права керування автомобілем та скоєння наїзду на прибудинкову території. Крім того, свідок додав, що оскільки під час керування автомобілем його знесло на прибудинкову території, з якої він не зміг виїхати, то він попросив ОСОБА_1, який перебував в гостях неподалік, вийти і подивитися за автомобілем, бо у ньому не закривалися передні пасажирські двері. Далі він викликав знайомого та поїхав шукати автомобіль, для того, щоб витягнути автомобіль ОСОБА_1 При цьому документи ОСОБА_1 на автомобіль, які той передавав йому, залишилися в ньому.

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_6 він був присутній на місці події у вказаний в протоколі час. При цьому ОСОБА_1 на запитання працівників поліції категорично заперечував керування транспортним засобом та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на місці пригоди він не бачив.

На розгляд справи двічі викликалися свідки зазначені в адміністративному протоколі від 20.12.2017 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с.23, 24, 32, 33), а також викликався інспектор роти №2 батальйону УПП в м.Кропивницькому ДПП ОСОБА_7 (а.с.25, 27, 30, 31), який складав протокол у даній справі, однак вказані свідки та поліцейський не зявилися в судові засідання і не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, та не побажали надати суду свої пояснення з приводу фактичних обставин справи. При цьому, вказані свідки та поліцейський повідомлялися судом належним чином.

Матеріали відеозйомки з нагрудних камер працівників поліції, які направлено до суду разом із протоколом, не містять жодних відомостей щодо особи, яка керувала автомобілем «FORD Transit», відмови ОСОБА_1 саме в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пройти огляд на стан спяніння у встановленому порядку, а також складання протоколу в присутності вказаних свідків. Навпаки, з долучених відеозаписів вбачається, що на місці події працівникам поліції не було відомо про те, хто керував автомобілем, вони запитували про це у присутніх, отримавши документи ОСОБА_1, вони вирішили, що це він, незважаючи на його заперечення, пропонували пройти огляд на стан спяніння, після чого склали протокол у справі. Під час події зазначених у протоколі свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відеозаписом не зафіксовано.

Аналізуючи раніше наведені докази, суд враховує таке.

На відсутності свідків на місці події, при складанні протоколу і пропозиції поліцейського пройти огляд на стан спяніння наполягав ОСОБА_1 в судовому засіданні в своїх поясненнях, які, як і долучені працівниками поліції відеозаписи з нагрудних камер, є належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені судом.

Таким чином, докази, які безпосередньо досліджені судом (пояснення ОСОБА_1, відеозаписи події, пояснення свідків ОСОБА_6М.) ставлять під сумнів обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно з якими свідки були присутні безпосередньо під час відмови ОСОБА_1 виконати пропозицію поліцейських пройти огляд на стан спяніння у встановленому порядку та під час складання протоколу в справі про адміністративне правопорушення.

Наведене, у сукупності з іншими доказами (поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3І.), які досліджено безпосередньо судом, також ставить під сумнів зміст письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно з якими вони бачили водія автомобіля «FORD Transit» під час керування ним транспортним засобом.

Указані суперечності в доказах не усунуто, у звязку із тим, що, як зазначено раніше, на неодноразові виклики свідки не зявилися до суду для надання пояснень та судом вжито всіх можливих заходів щодо їх виклику, які визначені положеннями КУпАП.

Оскільки відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне вирішення справи, зважаючи на неодноразові виклики свідків, у тому числі поліцейського, та вжиті всі можливі заходи із вказаного питання, суд вважає, що розгляд справи можливо завершити на підставі наявних доказів.

При цьому суд вважає, що насамперед відеозаписи є обєктивним доказом, наданим поліцією, не містить зовнішніх ознак втручання. Відеозаписів, які б підтверджували складання протоколу про адміністративне правопорушення, та засвідчували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку саме в присутності двох свідків до справи працівниками поліції не долучено. Навпаки, наявні відеозаписи, які не містять дані про присутність свідків, вказаних у протоколі, у той час, як поліцейські роблять пропозицію пройти огляд на стан спяніння.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З положень пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (далі за текстом Порядок), пункту 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року (далі за текстом Інструкція) вбачається, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан спяніння у встановленому порядку поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також, за положеннями вказаних нормативно-правових актів не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

На переконання суду пояснення ОСОБА_1, які безпосередньо досліджені судом та узгоджуються з поясненнями свідків у суді та відеозаписами, які надані самими ж поліцейськими до суду, ставлять під сумнів дотримання поліцейським у вказаній справі процедури, визначеної раніше зазначеними положеннями Порядку та Інструкції, щодо порядку складання поліцейським в присутності двох свідків протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду, а також ставлять під сумнів обставини, зазначені в протоколі, про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем та відмовився від огляду на стан спяніння саме в присутності двох свідків.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Однією з гарантій та засадою кримінального провадження є безпосередність дослідження показань судом (ст.ст.7, 23 КПК України).

Таким чином, встановлені з безпосередніх пояснень ОСОБА_1, свідків та відеозаписів сумніви щодо керування останнім транспортним засобом та порушення порядку оформлення протоколу у справі про адміністративне правопорушення не спростовують долучений до справи сам протокол та письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки останні та працівники поліції неодноразово не зявилися на виклики до суду та безпосередньо перед судом не спростували їх.

При цьому суд позбавлений можливості зясувати відомості щодо відсутності зацікавленості та упередженості по справі у свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_1 заявив про їх відсутність під час складання протоколу та на місці події.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки твердження про керування транспортним засобом ОСОБА_1 та обставини відмови від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку в частині наявності при цьому двох належних свідків, викладені в протоколі та письмових поясненнях свідків, обґрунтовано поставлені під сумнів наявними доказами: відеозаписом події, поясненнями ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 безпосередньо наданих суду, а свідки, зазначені в протоколі, та працівники поліції на неодноразові виклики до суду не зявилися та безпосередньо не спростували їх перед судом, - суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження, так як тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази як на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, так і присутності двох свідків під час відмови від огляду на стан спяніння за обставин, які викладені у протоколі, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_8