Провадження № 33/779/76/2018
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Гандзюк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1, ст.124, ст.173, ст.185 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП визначено ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вирішено питання судових витрат.

Згідно оскаржуваної постанови, 21 вересня 2017 року о 18 год. 44 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Республіканська, 15, ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме, керував автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП. При цьому, 21.09.2017 року о 18 год 45 хв. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Республіканська, 15 керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1, заїжджаючи у двір будинку здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП України. Крім того, 21.09.2017 року близько 19 год. 35 хв. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Республіканська, 15, у під'їзді будинку, виражався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції та жителів під'їзду, чим ображав людську гідність та громадську мораль, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП України. Також, ОСОБА_2 своїми діями здійснював злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні, а саме, не припиняв правопорушення (хуліганські дії), чинив опір при затриманні, тим самим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

З таких обставин, ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, за які передбачена відповідальність ст.130 ч.1, ст.124, ст.173, ст.185 КУпАП.

На дану постанову, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що працівниками поліції йому не було роз'яснено його права та обов'язки. Його вина у чиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, акт огляду на стан сп'яніння інспектором не складався та в матеріалах справи відсутній, протокол про вчинення ним даного адмінправопорушення був складений у його відсутності, працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, а тому він не ухилявся від його проходження. Крім того, з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано момент його відмови від проходження огляду, не зафіксовано роз'яснення йому його прав.

Щодо притягнення його до відповідальності за ст.173 КУпАП зазначає, що свідки та поняті працівниками поліції зазначені одні і ті ж особи, протокол про адмінправопорушення за даною статтею також був складений у його відсутності, як і інші протоколи про вчинення ним адмінправопорушень.

Таким чином, постанова суду ґрунтується на припущеннях, оскільки існують сумніви щодо доведеності його вини.

Крім того, ОСОБА_2 вказує на поважність пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки копію такої він отримав тільки 12.01.2018 року, що підтверджується копією постанови суду з відміткою про дату її отримання.

З цих підстав, строк на апеляційне оскарження постанови, просив поновити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягнута до відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у його поновленні відмовлено.

Обставини, викладені апелянтом щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови сумніву не викликають, оскільки в матеріалах справи міститься копія постанови суду, з відміткою - штампом про отримання копії постанови 12.01.2018 року.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Приймаючи рішення про визнання апелянта винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, 173, 185 КУпАП суд належно дослідив надані докази та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ряду правопорушень, пов'язаних з дотриманням правил дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні вказаних правопорушень. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинам та не підтверджені при апеляційному перегляді.

Зокрема, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 ствердив, що 21.09.2017 року він рухався у своєму автомобілі по вул. Республіканська позаду автомобіля «Фольксваген» білого кольору і, при заїзді до будинку №15, побачив як даний автомобіль зачепив припаркований автомобіль «Subaru Forecter» сірого кольору. Він поїхав за даним автомобілем і побачив, що з нього вийшов ОСОБА_2, підійшовши до якого, він почув різкий запах алкоголю і після чого приїхали працівники поліції. Останній вів себе неадекватно, кричав та намагався завдати тілесних ушкоджень працівнику поліції.

Показання апелянта також спростовують пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які ствердили, що 21.09.2017 року перебували в гостях і почули як спрацювала сигналізація їхньої машини, виглянули у двір будинку і побачили як ОСОБА_2 припарковував свій автомобіль. Після того як вони вийшли у двір, то ОСОБА_2 відмовлявся надати документи, штовхав працівників поліції, вів себе неадекватно, вживав нецензурну лайку, виламував двері поліцейського автомобіля і порвав куртку працівника поліції.

Крім цього, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.173, ст.185 КУпАП, стверджується і протоколами про адміністративні правопорушення БР №218389 від 21.09.2017 року, БР №222486 від 21.09.2017 року, АА №052093 від 21.09.2017 року та АА №168166 від 21.09.2017 року, план-схемою ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП та іншими матеріалами адміністративних справ.

При цьому, в поданій апеляційній скарзі не наведено жодного доводу, що свідчив би про незаконність або необґрунтованість постанови суду першої інстанції та давав би апеляційному суду підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на встановлені факти вважаю необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Строк на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2017 року - поновити.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2. - відмовити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області В.П. Гандзюк

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк