Справа № 689/1949/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого - судді Кульбаби А.В., за участю: секретаря судового засідання - Білоус Г.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.09.2018р. серія БР № 055936 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, 6 вересня 2018 року о 18 годині 45 хвилин по АДРЕСА_1 керувала автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не чітке мовлення. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, суду показала, що 6 вересня 2018 року приблизно о 18 годині вона в себе вдома по АДРЕСА_1 разом з друзями святкували день народження подруги ОСОБА_3. Серед гостей був також ОСОБА_2 Через деякий час, ОСОБА_2 вийшов з будинку. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила, що немає її автомобіля - ВАЗ 2101, який стояв на подвір'ї з ключем в замку запалення. Зайшовши до будинку, вона запитала в гостей, де ОСОБА_2, на що ОСОБА_4 сказала, що він поїхав по справах на автомобілі і скоро приїде. Тоді вона викликала поліцію. Після приїзду працівники поліції знайшли ОСОБА_2, який і керував її автомобілем, на іншій вулиці. Вона поліцейським говорила, що автомобілем не керувала.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в цілому, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, проводиться з використанням технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. А частина 3 статті 266 КУпАП передбачає, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Частиною 5 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З диспозиції ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за цією статтею наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння. Водночас, до матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодних належних і допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 6 вересня 2018 року о 18 годині 45 хвилин по АДРЕСА_1 керувала автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні. В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично ствердила, що цим транспортним засобом не керувала, а ним керував ОСОБА_2, який без її дозволу сів в автомобіль та поїхав, а через деякий час його зупинили працівники поліції. Суд не бере до уваги з цього приводу показання свідка ОСОБА_2 про те, що того вечора ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння виїжджала з подвір'я на дорогу, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами, і, крім цього, вони не узгоджуються з вимогами ч. ч. 2-4 ст. 266 КУпАП.

Отже, як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 06.09.2018р. серія БР № 055936, пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, ОСОБА_1 не пропонувалось у відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008р. п.п. 6, 7 розділу № 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. № 1452/735, пройти огляд на стан сп'яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення від 06.09.2018р. серія БР № 055936 та висновок Ярмолинецької ЦРЛ від 06.09.2018р. (а.с. 3-4) не можуть вважатися належними і допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, оскільки під час судового розгляду не було встановлено належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5. Правил дорожнього руху України, тому суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 245-249, 251, 252, 256, 266, 268, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення; ст. 62 Конституції України,

постановив:

Справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя А.В. Кульбаба