Дата документу 29.01.2018
Справа № 320/16/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Міщенко Т.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Запорізького зонального відділу військової служби правопорядку у Збройних Силах України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, офіцера відділення морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.172-15 ч.2 КУпАП,
встановив:
03 січня 2018 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 ..
Згідно протоколу ДНЗ/2/1 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, 26.12.2017 року офіцерами групи проведення службових розслідувань Запорізького зонального відділу військової служби правопорядку завершено опрацювання матеріалів службових розслідувань у військовій частині НОМЕР_1 за 2017 рік. В ході перевірки встановлено, що офіцера відділення морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2017 року № 262 призначено провести службове розслідування по факту неприбуття на курси підвищення кваліфікації (м. Одеса) капітана ОСОБА_2 .
Згідно пункту 1.5 наказу Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82(зі змінами) службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.
За результатами перевірки матеріалів службового розслідування офіцерами ГПСР Запорізького ЗВ ВСП було виявлено ряд суттєвих порушень вимог наказу Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 (зі змінами), яким затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Так, службовим розслідуванням було встановлено, що начальник служби ракетно - артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_2 відповідно до телеграмного розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 24.04.2017 року № 342/2/3305 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 був відряджений на курси підвищення кваліфікації до військової академії м. Одеси.
Втім, капітан ОСОБА_2 у визначений термін, а саме о 16.30 07.05.2017 року до військової академії не прибув, а знаходився у м. Запоріжжя та проводив час на власний розсуд.
Після виклику 10.05.2017 до військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_2 будь-яких підтверджуючих документів про проходження лікування, або звернень до медичних закладів не надав.
Враховуючи вищевикладене встановлено, що капітан ОСОБА_2 без поважних причин не вчасно з`явився на військову службу (не прибув до місця подальшого проходження військової служби) в умовах особливого періоду, чим скоїв військове адміністративне правопорушення передбачене ч.4 172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Детально вивчивши акт службового розслідування офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 від 09.06.2017 року по факту неприбуття на курси підвищення кваліфікації капітана ОСОБА_2 та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2017 року № 357 встановлено, що рішення до притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності прийнято не було.
Пунктом 1.4. наказу Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 визначено, що посадові особи у разі виявлення правопорушення зобов`язані негайно повідомити про це командира (начальника), до компетенції якого входить призначення розслідування.
Пунктом 5.4. наказу Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Вищевказане свідчить про недбале ставлення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 до порядку проведення службового розслідування, які визначені наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82, вимог кодексу України про Адміністративні правопорушення, Дисциплінарного статуту Збройних Сил та як наслідок, не притягнення капітана ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, який вчинив військовий злочин в умовах особливого періоду.
Поняття особливого періоду наведене у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту зведення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В ч. 4 ст. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Водночас ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає підстави вважати, що проміжок між періодами проведення мобілізації дія стану особливого періоду не припиняється.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Дію особливого періоду на території України визначено постановою Вищого Адміністративного Суду України від 16.05.2015 справа № 800/582/14, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.04.2016 справа № 336/7335/15-к.
Роз`яснення про дію особливого періоду міститься в листі Міністерства Оборони України від 01.10.2015 № 322/2/8417. Зазначений особливий період розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває до тепер. Скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента «Про демобілізацію» після стабілізації ситуації на Сході України.
Відповідно до преамбули Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 року № 551 (далі за текстом - Дисциплінарний статут Збройних Сил України, Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Стаття 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статтею 11 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548 (далі за текстом - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України) передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язки свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці зв`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до вимог статей 9, 11, 16, 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший лейтенант ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно вивчати військову справу, вдосконалювати свою майстерність, постійно підвищувати свої професійні навички, зразково виконувати свої службові обов`язки, чітко та в зазначений строк накази командира, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Таким чином, молодший лейтенант ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в порушення вимоги статей 9, 11, 16, 26, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 09.06.2017 недбало поставився до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що негативно вплинуло на стан бойової готовності військової частини (підрозділу) в умовах особливого періоду, чим допустив грубе порушення військової дисципліни, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 31.07.2017 року № 290 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 присвоєно чергове військове звання лейтенант.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10 травня 2017 року № 262 «Про призначення службового розслідування по факту неприбуття на курси підвищення кваліфікації капітана ОСОБА_2 », його визначено відповідальною особою за проведення службового розслідування за фактом неприбуття на курси підвищення кваліфікації до військової академії м. Одеса 07 травня 2017 року до 16 години 30 хвилин начальника служби ракетно артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 . Керуючись наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 надано акт службового розслідування від 09.06.2017 з пропозицією про притягнення капітана ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності владою командира військової частини. Вважав, що в діях капітана ОСОБА_2 вбачалося дисциплінарне правопорушення, а не адміністративне. Капітан ОСОБА_2 убув у відрядження на курси підвищення кваліфікації, але своєчасно у встановлений термін не прибув - затримавшись терміном до 3-х діб. Згідно статті 172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення «Самовільне залишення військової частини або місця служби»: - ...Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб...тобто правопорушення капітана ОСОБА_2 на його переконання не підпадало під вимоги даної статті. Відповідно, вважав і відсутній в його діях склад адміністративного правопорушення за недбале ставлення до військової служби, адже до проведення розслідування він віднісся сумлінно, провів його у суворому дотриманні вимог закону щодо порядку його проведення, капітан ОСОБА_2 владою командира був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за свій вчинок.
Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172 -15 КУпАП, суд враховує наступне.
При складенні протоколу про адміністративне правопорушення старший офіцер групи проведення службових розслідувань Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку виходив з того, що ОСОБА_1 не надав пропозицію командиру військової частини НОМЕР_2 скласти протокол про адміністративне правопорушення на капітана ОСОБА_2 за ст. 172-11 ч. 4 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
В той же час суд враховує положення ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, згідно якого «Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом» та ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, згідно якої «За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених КУпАП.
В матеріалах справи наявні матеріали службового розслідування щодо виявлення причин та умов по факту неприбуття на курси підвищення кваліфікації начальника служби ракетно артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 .
Судом ретельно досліджені вказані матеріали, та положення ч.4 ст.172-11 КУпАП, якою передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2017 року призначено службове розслідування по факту неприбуття на курси підвищення кваліфікації капітана ОСОБА_2 ; 09 червня 2017 року офіцером відділення морально психологічного забезпечення молодшим лейтенантом ОСОБА_1 складений акт проведення службового розслідування, згідно якого вказаний факт знайшов своє підтвердження, та наданий висновок щодо наявності в діях начальника служби ракетно артилерійського озброєння військової частин и НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 порушення статей 12,254 Статут внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Таким чином, службове розслідування проведене ОСОБА_1 було порушено саме за фактом неприбуття капітаном ОСОБА_2 до військової академії м. Одеса на курси підвищення кваліфікації, в ході проведеного службового розслідування вказані факти знайшли своє підтвердження, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.20178 року капітану ОСОБА_2 оголошено попередження про неповну службову відповідність.
Диспозиція ст. 172-11 КУпАП не передбачає такої підстави як неприбуття військовослужбовця до військового навчального закладу на курси підвищення кваліфікації для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Законодавцем чітко визначене поняття адміністративного правопорушення, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ч.2 ст. 172-15 КУпАП, яку інкримінують ОСОБА_1 , передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , враховуючи обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали службового розслідування, пояснення правопорушника, судом встановлено, що офіцер відділення морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 при проведенні службового розслідування за фактом неприбуття капітана ОСОБА_2 до військової академії м. Одеса на курси підвищення кваліфікації діяв у відповідності до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року за № 82. В ході проведеного службового розслідування виявлені порушення капітаном ОСОБА_2 статей 12, 254 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за вказані порушення наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 оголошено попередження про неповну службову відповідність.
За таких обставин суд доходить до висновку що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, суд вважає, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 172-15 ч.2, 245, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.
СУДДЯ: