Справа № 308/2752/18
П О С Т А Н О В А

03.05.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1, розглянувши заяву судді Животова Є.Г. про самовідвід, заявлений перед початком вирішення питання про розгляд справи про адміністративне правопорушення № 33/777/303/18, запровадженій щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2018 (в апеляційній скарзі помилково вказано «10».04.2018),

ВСТАНОВИВ:

Із заяви про самовідвід судді Животова Є.Г.вбачається те, що автоматизованою системою документообігу його визначено суддею з розгляду справи щодо ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки захисник адвокат ОСОБА_1, з яким суддя Животов Є.Г. перебуває у товариських відносинах, вже двічі у приміщенні Апеляційного суду Закарпатської області розпочинав розмови з цим суддею стосовно вкрай принципового відношення цього захисника до правильного вирішення даної справи за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах останнього, безпосередньо запрошував на обідню перерву саме перед початком розгляду даної справи, суддя Апеляційного суду Закарпатської області Животов Є.Г. заявив самовідвід у даній справі з метою усунення будь-яких сумнівів у обєктивності та неупередженості судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а також створення конфлікту інтересів у сенсі, визначеному Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_1, який не заперечив щодо викладених у заяві про самовідвід судді Животова Є.Г. доводів, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що самовідвід судді Животова Є.Г. підлягає задоволенню з метою усунення сумнівів у обєктивності та неупередженості судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а також створення конфлікту інтересів у сенсі, визначеному Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII.

Згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обовязків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма, в тому числі й ст.53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11 відповідним Законом № 475/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.ст. 8,9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності суду, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути субєктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути обєктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Суддя є безсторонній, поки зворотнє не буде доведено. До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобовязані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справа Делкурт проти Бельгії).

Одним із основних елементів у сфері запобігання корупції є врегулювання конфлікту інтересів осіб, які виконують службові повноваження, що визначено Законом України «Про запобігання корупції» (далі Закон).

У статті 1 Закону закріплено зміст поняття «потенційний конфлікт інтересів», як наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Дієвим засобом уникнення конфлікту інтересів є процедура виключення державного службовця з процесу прийняття рішення, що зазнає впливу в результаті конфлікту інтересів.

Враховуючи викладене та положення ч.1 ст.2 КУпАП, апеляційний суд визнає, що в даному випадку з повідомлених суддею Животовим Є.Г. доводів вбачається, що при вирішенні вказаної вище справи у нього може виникнути конфлікт інтересів, у розумінні ст.1 Закону, а тому заявлений самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 8,9,22,55,64,129 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV, ст.ст. 1,3,28-30,35 Закону України Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 2,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Заявлений суддею Апеляційного суду Закарпатської області Животовим Є.Г. самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 308/2752/18 (№ 33/777/777/18) задовольнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя