08.02.2018 Єдиний унікальний номер 205/7716/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2018 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Скрипник К.О., розглянувши матеріали, які поступили з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає у м. Дніпро, вул. Комунарівська, 16/18, за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 153968 від 15.11.2017 року, ОСОБА_1 15.11.2017 року близько 17.30 год. в районі будинку №345 по вул. В.Діївська в м. Дніпро керував автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проведений зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох понятих. Результат 0,57%.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, зокрема пояснив, що 15 листопада 2017 року близько 17-30 години він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 рухався на автомобілі Тойота по вул. В.Діївська у м. Дніпро, на пасажирському сидінні, та в районі будинку №345 у них трапилася конфліктна ситуації з іншим учасником руху. Згодом, прибувши на місце інциденту, працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, начебто за керування автомобілем у стані алкогольного спяніння, хоча він фактично автомобілем не керував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 15 листопада 2017 року був присутнім під час проходження ОСОБА_1 тесту на встановлення стану алкогольного спяніння, крім того, ОСОБА_3 зазначив, що бачив конфлікт, який трапився по вул. В.Діївська в районі будинку №345, учасником якого був, в тому числі, ОСОБА_1, при цьому останній перебував на пасажирському сидінні та не керував автомобілем Тойота.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 15 листопада 2017 року близько 17-30 години він разом зі своїм знайомим ОСОБА_1 рухався на автомобілі Тойота по вул. В.Діївська у м. Дніпро, та перебував за кермом вказаного автомобіля, та в районі будинку №345 у них трапилася конфліктна ситуації з іншим учасником руху, після чого на місце інциденту прибули працівники поліції, та склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, начебто за керування ним автомобілем у стані алкогольного спяніння, хоча фактично автомобілем керував ОСОБА_2, але ж на його зауваження інспектори не звернули уваги.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння, визначене у ч. 1 ст. 266 КУпАП, до нього входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозвязку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р. вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб'єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ст. 130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп'яніння, в тому числі алкогольний.

Однак, з сукупності доказів зібраних у матеріали даної справи про адміністративне правопорушення та наданих у судовому засіданні пояснень свідків, можливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 не знаходився за кермом автомобіля під час його руху.

Таким чином, без безпосереднього запуску двигуна транспортного засобу та зміни напрямки його руху в ході слідування, особа не може вважатися субєктом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за правопорушення, яке ставиться йому у вину, складеним відносно нього протоколом, крім того, огляд, яким у правопорушника було встановлено стан алкогольного сп'яніння визнається недійсним, оскільки уповноваженою посадовою особою помилково було визначено останнього як водія транспортного засобу, зазначений огляд взагалі не міг бути проведений відносно нього, так як його дії не містили в собі ознак будь-якого протиправного характеру, а тому освідчення правопорушника на стан алкогольного сп'яніння було проведено безпідставно.

Разом з цим, приходячи до такого висновку, суд вважає за необхідне вказати на той факт, що відомості в рапорті патрульного поліції, відповідно до яких вони виявили автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1, проте не зрозуміло за яких обставин його було зупинено екіпажем поліції під час руху та чи дійсно за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1, не може вважатися допустимим шляхом закріплення доказів в адміністративній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки згідно положень цієї статті фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП поліцейськими після складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та не передано керування цим автомобілем іншому уповноваженому водієві. Тому виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості патрульного поліції під час складання даного протоколу, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка спочатку встановила наявність ознак сп'яніння у водія, однак все-одно не відсторонила останнього від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Отже, слід вважати, що в діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення Правил дорожнього руху України, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя К.О.Скрипник