Єдиний унікальний номер 229/501/18 Номер провадження 33/775/152/2018
Справа № 33/775/152/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Єдиний унікальний номер 229/501/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року місто Бахмут Донецької області

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області Смірнова В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 15 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КупАП закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою суду встановлено, що о 01 годині 50 хвилин у м. Дружківка в районі вул.. О. Кошевого, вул.. Я. Мудрого водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, був учасником ДТП та доставлений до медичного закладу для встановлення стану сп'яніння. Згідно висновку лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» № 744 у ОСОБА_2 виявлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання опіатів.

Постановою судді Дружківського міського суду Донецької області від 15 лютого 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КупАП закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, судом встановлена винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав скасувати постанову суду, в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, та поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він не приймав участь у розгляді справи.

Перевіривши матеріали судової справи, вислухавши ОСОБА_2 і захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, вважаю, що строки на апеляційне оскарження необхідно поновити, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі за таких підстав.

ОСОБА_2 отримав постанову та ознайомився з нею 06 березня 2018 року, справу розглянуто без його участі, в матеріалах справи відсутні дані про його належне повідомлення, про участь у справі та вручення йому копії постанови.

За таких обставин, прихожу до висновку про те, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений із поважних причин, та має бути поновлений.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до наступних висновків.

Так, 15 лютого 2018 року суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за його відсутності та будь-яких відомостей щодо належного отримання повідомлення про місце, дату та час розгляду зазначеної справи ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Таким чином, з урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст.268 КУпАП) права, якими наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, тощо, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

За таких підстав, вважаю, що постанова суду підлягає скасуванню.

Суд, розглядаючи справу у відсутності ОСОБА_2 порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП, тобто гарантії справедливості судового процесу.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об?єкта і цілі ст.6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25, ЄСПЛ 2002-II, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Відповідно до вимог ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до вимог цього ж Кодексу підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 247 КупАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як встановлено, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, по факту якого складений протокол відносно ОСОБА_2, мало місце 05 листопада 2017 року.

Таким чином на момент розгляду апеляційної скарги 04 квітня 2018 року закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Крім того, необхідно зазначити наступне.

Можна погодитись з узагальненим науково-консультативним висновком Науково-Консультативної Ради при Вищому Адміністративному Суді України, який викладений у листопаді 2017 року.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов'язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб'єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається, тому постанова судді щодо встановлення віності ОСОБА_2 є неправомірною.

Таким чином, апеляційним судом не перевіряються обставини та винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 15 лютого 2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КупАП закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Донецької області В.В.Смірнова