П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 15 грудня 2017 року в 04 год. 00 хв. керував автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 16-а по Броварському проспекті в м. Києві в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що в судовому засіданні 28 лютого 2018 року він не був присутнім, оскільки не отримував жодної судової повістки. ОСОБА_3 звертає увагу на те, що копію постанови отримав 11 травня 2018 року та 18 травня 2018 року вже подав апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що 15 грудня 2017 року посварившись зі своєю дівчиною, пішов до свого автомобіля, в якому довгий час сидів та досить голосно з'ясовували з нею відносини по телефону. Після чого працівники поліції підійшли до його автомобіля та запропонували йому пройти огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння, на що він погодився. В той же час, ОСОБА_3 звертає увагу на те, що автомобілем він не керував, а тільки сидів в ньому, про що він також повідомляв працівників поліції.

Крім того, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переглянувши справу та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав клопотання, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи 28 лютого 2018 року.

В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду. Як вбачається з матеріалів справи, 11 травня 2018 року ОСОБА_3 отримав копію судового рішення, а до суду з апеляційною скаргою звернувся 18 травня 2018 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення та висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 16 грудня 2017 року.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не перевірив достовірність даних, викладених в цих доказах, відтак висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2018 року, ОСОБА_3 керував автомобілем «Мерседес» в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Сам ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не заперечував того, що він на прохання працівників поліції пройшов медичний огляд в лікаря, проте стверджує, що автомобілем він не керував, тобто не був водієм.

За таких обставин суд повинен був з'ясувати, чи управляв ОСОБА_3 як водій транспортним засобом. Проте це судом не було зроблено.

За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріли справи містять висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 16 грудня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 пройшов огляд в медичному закладі в лікаря - нарколога та було встановлено про перебування останнього в стані наркотичного сп'яніння. Докази, які б свідчили про керування апелянтом автомобілем в матеріалах справи відсутні.

З метою перевірки доводів апелянта про те, що він не управляв автомобілем, відтак не був водієм, судом апеляційної інстанції витребовувався відеозапис з камери поліцейського на якому могло бути зафіксовано, де перебував ОСОБА_3 в той час, коли до автомобіля «Мерседес» під'їхав поліцейський патруль. Запит суду був отриманий Управлінням патрульної поліції в м. Києві, проте відповіді на адресу суду не надходило, у зв'язку з чим суд двічі відкладав розгляд справи.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дана справа перебуває в провадженні апеляційного суду з 18 травня 2018 року. За цей час в судових засіданнях апеляційним судом перевірені доводи, викладені в апеляційній скарзі та досліджені всі докази, які є в матеріалах справи та які отримані під час апеляційного розгляду.

Судом вичерпані можливості отримання нових доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені в постанові суду докази, а також ті, які були досліджені судом апеляційної інстанції, не спростовують доводи апелянта про те, що на час, коли поліцейський патруль під'їхав до припаркаваного автомобіля «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 перебував у ньому як водій.

Відтак його відмова від проходження огляду на стан сп'яніння є обґрунтованою.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що не доведено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, інкримінованого йому, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун