ПОСТАНОВА

Іменем України

13.04.2018 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., за участі адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого викладачем-інспектором ТОВ "Вінницький облавтоучкомбінат", мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ст.124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

27.02.2018 року після дооформлення на розгляд Жмеринського міськрайонного суду повторно надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України, стосовно ОСОБА_2 за ознаками того, що він о 20 годині 38 хвилин 25.01.2018 року, керуючи автомобілем "ЗАЗ 110307", державний номерний знак НОМЕР_2, на перехресті вул.Київська та вул. Космонавтів в м.Жмеринка Вінницької області при наближенні транспортного засобу з увімкненими проблисковими маячками та спеціальною звуковою не надав переваги в русі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 210994", державний номерний знак 020186 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що ввечері 25.01.2018 року він на автомобілі ТОВ "Вінницький облавтоучкомбінат" марки "ЗАЗ 110307", державний номерний знак НОМЕР_3, рухався із швидкістю до 50 км/год по вул. Київській в м.Жмеринці до території учбового комбінату, де визначено місце зберігання вказаного транспортного засобу в нічний час. При наближенні до перехрестя із вул. Космонавтів по напрямку його руху був увімкнений зелений сигнал світлофору, тому перехрестя він почав проїзджати прямо без зменшення швидкості руху. Коли він доїзджав до середини перехрестя з правого боку раптово швидко виїхав службовий автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, якого він побачив лише в останній момент, а тому не встиг завчасно зреагувати, оскільки звукової сигналізації на вказаному автомобілі попередньо увімкнено не було. Вказаний автомобіль, рухаючись із великою швидкістю, внаслідок зіткнення своєю передньою частиною повністю зімяв лівий бік його автомобіля. Сам потерпілий був пристебнутий ременем безпеки, який лопнув від вказаного удару. Внаслідок деформації підлоги сталося затиснення дублюючої педалі гальм, що зумовило примусову зупинку його автомобіля приблизно за 15 м.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що після 19 години вечора 25.01.2018 року він спільно з іншим інспектором СРПП Жмеринського ВП ГУНП ОСОБА_4 за вказівкою опертивного чергового здійснював терміновий виїзд на місце події згідно отриманого повідомлення щодо перебування тіла людини на залізничній колії в районі с.Межирів Жмеринського району. Особисто він керував службовим автомобілем "ВАЗ 210994", державний номерний знак 020186, на якому були постійно увімкнені проблискові маячки синього та червоного кольорів По м.Жмеринка рухався із швидкістю близько 60 км/год. Дорогою по вул. Космонавтів в м.Жмеринці при обгоні вантажного автомобіля він додатково увімкнув звукову сигналізацію та потім не вимикав її. Далі він без зупинки вїхав на регульоване перехрестя із вул. Київська, на червоний сигнал світлофора, розраховуючи, що за увімкнених спеціальних світлових та звукового сигналів він мав перевагу в русі. Проте, при перетині вказаного перехрестя відбулося зіткнення з автомобілем "ЗАЗ Славута", що наблизився з лівого боку, та водій якого не дав йому дорогу. Внаслідок зіткнення у його службового автомобіля була пошкоджена передня частина, а у автомобіля "ЗАЗ Славута" ліва частина кузова. Заувжив, що вїзд на перехрестя він здійснював ближче до середини проїздної частини, оскільки попередньо обігнав вантажний автомобіль, а також з врахуванням того, що виїзд з перехрестя по напрямку його руху має зміщення ліворуч по проекції вїзду. Вважає, що увімкнення попереджувальних світлових та звукового сигналів на його службовому автомобілі достатньо забезпечували безпеку руху.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, вивчивши матеріали справи, суддя доходить висновку про недоведеність належними та допустимими доказами наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.02.2018 року серії БД №362279 (а.с.1) за викладення суті адміністративного правопорушення та опису встановлених обставин не зазначено ані певної норми Правил дорожнього руху, що є порушеними, ані певної статті Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким фактично квалафіковані дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За наслідком повернення судом адміністративних матеріалів для належного оформлення та усунення вказаних недоліків протоколу про адміністративне правопорушення, службовою особою, якою його було складено додано письмове доповнення від 27.02.2018 року лише за власним підписом із вказівкою щодо порушення ОСОБА_2 п.п.3.1.,3.2., а також застереженням щодо складення відносно останнього протоколу за ст.124 КупАП (а.с.23).

Суд не приймає до уваги вказані письмові докази, оскільки наявний протокол про адміністративне правопорушення за відсутності вказівки нормативного акту, який передбачає відповідальність за певне правопорушення, не відповідає вимогам ст.256 КупАП та п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376. Натомість доповнення до протоколу про адміністративне правопорушення у здійснений спосіб їх довільного викладення, надто за обставин неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, й підпису останнього, чинним законодавством не передбачені, а за наданою судом можливістю новий протокол про адміністративне правопорушення з дотриманням необхідних вимог закону повноважною службовою особою не складено.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вказана вище сукупність обставин щодо неналежного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, з підстав чого він визнається недопустим доказом, визначає недоведення складу додатково застереженого правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у діях ОСОБА_2 з огляду на фактичне невисунення йому повноважним органом у встановленому порядку певного адміністративного звинувачення, чим заздалегідь обмежено його право на захист в межах вирішення відповідальності, що на думку суду становить підставу закриття провадження у справі, ґрунтуючись на нормах ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпіллим, до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.