АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/1218/2018 Постанова винесена суддею Ясельським А.М.
Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень 00 копійок.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 25.02.2017 року приблизно о 06 год. 30 хв., по вул. Кільцева дорога, навпроти вул. Зодчих, 32 в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Дане правопорушення вчинив будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2017 скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції від 24 березня 2017 року не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про допит свідків, оскільки повідомлення про слухання справи я не отримував, а в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення його належним чином про час та місце розгляду справи.

Також ОСОБА_3 зазначає, що протокол, який є документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, не містить даних про те, що він здійснював керування транспортним засобом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №132961 від 27.02.2017 зазначено, що керував автомобілем водій, але не зазначено хто саме. Крім цього апелянт вказує, що в протоколі також зазначено, що водій від проходження огляду за допомогою приладу "Драгер" в присутності двох свідків відмовився, але не зазначено хто саме ці свідки, їх дані в протоколі відсутні і що до протоколу додаються пояснення свідків також не зазначено.

Апелянт стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №132961 від 27.02.207 року складено ст. інспектором ВАП УПП в м. Києві капітаном поліції Саченко Дмитром Олександровичем, тоді як згідно рапорту, що знаходиться в матеріалах справи, автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 зупиняв 25.02.2017 в м. Києві поліцейський роти №8 батальйону №3 ПП УПП в м. Києві сержант поліції Гавриленко А.М. та після цього склав протокол про адміністративне правопорушення серії БР №140751 від 25.02.2017 року і опитав вищезазначених осіб у якості свідків, а тому на думку ОСОБА_3 складання додаткового протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №132961 від 27.02.2017 року іншою особою по одному і тому ж випадку, який став підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №140751 від 25.02.2017 року є неправомірним.

ОСОБА_3 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №132961 від 27.02.2017 року зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням приладу "Драгер" і не вказано щоб він відмовлявся від проведення огляду в закладі охорони здоров'я і що йому було це запропоновано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Мєстєчкіної О.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення інспекторів патрульної поліції Гаєвського М.М. та Гавриленка А.М., перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази, проте належної оцінки усім доказам не надав і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 132961 від 27 лютого 2017 року (а.с. 1) ОСОБА_3 25.02.2017 року приблизно о 06 год. 30 хв., по вул. Кільцева дорога, навпроти вул. Зодчих, 32 в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Але, в протоколі відсутні дані про те, які саме види огляду на стан алкогольного сп'яніння пропонувалися водію (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров'я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров'я), отже доводи апелянта про те, що за своїм змістом протокол не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і суддя місцевого суду в даному випадку повинен був більш ретельно перевірити фактичні обставини правопорушення, заслуговують на увагу.

Між тим, із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер/відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння лише за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», від якого він дійсно відмовився, посилаючись на те, що він не був водієм, проте далі пропозиції від поліцейського щодо огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я не надходило, поліцейським відразу ж було повідомлено про складання стосовно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що поліцейський запропонував йому виключно огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" і після його відмови не пропонував проведення огляду в закладі охорони здоров'я. Даного факту не заперечували допитані під час апеляційного розгляду і працівники патрульної поліції Гаєвський М.М. та Гавриленко А.М.

Пояснення ОСОБА_3 повністю узгоджуються з відеозаписами та свідчать про те, що поліцейським були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також вищевказаних Інструкції і Порядку, тобто відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на доказах у справі.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки наявні в провадженні докази не доводять, що він відмовився від проведення всіх видів огляду на стан алкогольного сп'яніння, в тому числі і в закладі охорони здоров'я, отже вчинив вказане адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного судум. Києва від 24 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн., - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал