Номер провадження: 33/785/1863/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Журавльов О.Г., за участю секретаря Ковязіної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

встановив:

В період з 29 травня 2018 року по 06 червня 2018 року, головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області - Алескеровим А.А. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Електросервіс-Південь» (директор - ОСОБА_2) з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств за період з 01 січня 2015 року - 31 грудня 2017 року.

За результатами перевірки було складено акт від 11 червня 2018 року №1271/15-32-14-07/32020756, відповідно до якого під час позапланової документальної перевірки ТОВ «Електросервіс-Південь» було встановлено порушення п. 44.1. ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року всього у сумі 294 158 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 126 380 грн., за 2017 рік у сумі 167 778 грн.; порушення п. 44.1. ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), внаслідок чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. всього у сумі 621 559 грн., у тому числі за 2017 рік у сумі 621 559 грн.; порушення п. 44.1. ст. 44, п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 288 337 грн., у тому числі за червень 2015 року у сумі 7 793 грн., за липень 2015 року у сумі 12 718 грн., за листопад 2015 року у сумі 3 536 грн., за травень 2016 року у сумі 89 137 грн., за вересень 2016 року у сумі 46 372 грн., за грудень 2016 року у сумі 87 733 грн., за березень 2017 року у сумі 879 грн., за травень 2017 року у сумі 27 569 грн., за серпень 2017 року у сумі 12 600 грн.; порушення п. 44.1. ст. 44, п. п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), що призвело до завищення від'ємного значення з податку на додану вартість всього у сумі 164 708 грн., у тому числі за липень 2015 року у сумі 817 грн., за грудень 2016 року у сумі 72 449 грн., за березень 2017 року у сумі 4 450 грн., за грудень 2017 року у сумі 86 992 грн.

06 серпня 2018 року на підставі зібраних під час перевірки матеріалів, відносно ОСОБА_2 було винесено протокол про адміністративне правопорушення серії №20/11/15-32-14-07-12.

07 вересня 2018 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. та стягнуто з неї на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Вважаючи постанову суду незаконною, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити її строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що розгляд справи проведено без її участі, в матеріалах справи відсутні дані про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи, постанова у встановлений законом строк їй не була направлена, а про її існування вона дізналася лише 22 жовтня 2018 року з офіційного сайта «Судова влада України», що позбавило її можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 07 вересня 2018 року, розгляд справи проведено без участі ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні дані про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи, постанова у встановлений законом строк апелянту не була направлена, а про її існування ОСОБА_2 дізналася лише 22 жовтня 2018 року з офіційного сайта «Судова влада України», що позбавило її можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, які були підтримані в судовому засіданні представником ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_4 та матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновків про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції не вжив необхідних заходів для всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, не перевірив викладені у протоколі про адміністративне правопорушенні фактичні дані щодо яких ОСОБА_2 вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та відповідність зазначеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, внаслідок чого прийняв незаконне та не обґрунтоване рішення по справі.

Відповідно до п. п. 3, 4 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року №566 посадові особи органів доходів і зборів при виявленні адміністративного правопорушення складають протокол про адміністративне правопорушення на бланку за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП.

Згідно з положеннями п. п. 7, 8 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року №566 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту Протоколу. При складанні Протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права й обов'язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у Протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП.

Так, у протоколі фабула правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП викладена в такій редакції: «ведення податкового обліку згідно акту перевірки від 11.06.2018 року №1271/15-32-14-07/32020756...».

Разом з тим, у фабулі протоколу не зазначено обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В порушення вимог ст. 280 КУпАП, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, але лише формально їх перелічив у постанові, не зазначивши, що саме вони підтверджують чи спростовують, чи зібрані ці докази у відповідності до вимог закону.

Отже, розглядаючи справу, суд не звернув уваги на невідповідність складеного щодо ОСОБА_2 протоколу вимогам закону, не повернув його для доопрацювання, внаслідок чого передчасно притягнув останню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Водночас, суд першої інстанції проігнорував відсутність в матеріалах справи доказів про сповіщення ОСОБА_2 про місце і час розгляду справи, чим порушив положення ст. 268 КУпАП, відповідно до якого справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відсутність ОСОБА_2 під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позбавила її права надати до суду першої інстанції докази на підтвердження відсутності в її діях ознак адміністративного правопорушення, у тому числі Висновок №20.18/07/01 судово-економічного дослідження, відповідно до якого висновки акта документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС в Одеській області №1271/15-32-14-07/32020756 ТОВ «Електросервіс-Південь» щодо заниження об'єкту оподаткування з податку на прибуток приватних підприємств шляхом віднесення витрат до складу показників собівартості у фінансовій звітності підприємства у розмірі 2 255 770,55 грн. та завищення податкового кредиту з ПДВ у розмірі 451 154 грн. не знайшли підтвердження (а.с.92-136).

Крім того, відсутність станом на 16.11.2018 року заборгованості ТОВ «Електросервіс-Південь» зі сплати податків, зборів, платежів підтверджується також відповідною довідкою ГУ ДФС в Одеській області від 16.11.2018 року (зворот а.с.149).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції допустив суттєву неповноту дослідження її обставин, обмежившись лише наведенням у постанові змісту протоколу про адміністративне правопорушення та зазначивши, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується актом перевірки та протоколом про адміністративне правопорушення.

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, з урахуванням наявних, на день апеляційного розгляду, доказів по справі, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП безпідставно, оскільки в її діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 7, 247 п. 1, 268, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області

О.Г.Журавльов