Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/126/18 Головуючий в 1-й інстанції - Дацюк О.І.
Єдиний унікальний № 336/7115/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року стосовно нього, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 07.11.2017 року приблизно о 18:35 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2, біля будинку № 159 по вул. Чарівній у м. Запоріжжя під час руху заднім ходом не переконався у тому, що це буде безпечним, та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1, належний ОСОБА_3, який перебував у фактичному користуванні та володінні ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі було пошкоджено, після чого ОСОБА_2 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

26.01.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року, в якій також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, посилаючись на те, що він не був присутнім під час розгляду справи через стан здоров'я та раптову хворобу. Копію постанови отримав поштою 19.01.2018 року, у передостанній день набрання нею чинності, у зв'язку з чим не мав можливості подати апеляційну скаргу у встановлений строк, через необхідність часу на пошук адвоката, дослідження документів та складення апеляційної скарги.

По суті скарги просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст. 122-4 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 10.01.2018 року, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Однак, ОСОБА_2 апеляційну скаргу на постанову судді від 10.01.2018 року подав з пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 22.01.2018 року).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що розгляд справи відносно ОСОБА_2 призначався на 22.12.2017 року та 10.01.2018 року. Судові повістки про розгляд справи про адміністративне правопорушення були вручені адресату, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 17, 18). Крім того, згідно зі змісту апеляційної скарги, сам ОСОБА_2 не заперечує той факт, що він був обізнаний про розгляд справи відносно нього, однак не з'явився в судове засідання через стан здоров'я та раптову хворобу. Разом з тим, ОСОБА_2 не надав районному суду заяву про відкладення розгляду справи разом з доказами на підтвердження його хвороби. Під час подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 також не надав будь-яких доказів щодо його хвороби. Таким чином, ОСОБА_2 знав про те, що в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя буде розглядатися справа відносно нього, тому останній мав об'єктивну можливість як особисто приймати учать при розгляді справи, так і оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду від 10.01.2018 року. Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він не був присутнім під час розгляду справи через стан здоров'я та раптову хворобу, а копію постанови отримав поштою 19.01.2018 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Даних про обмеження права на доступ до правосуддя ОСОБА_2 не надано.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 10.01.2018 року стосовно нього.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року, у зв'язку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін