АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1275/2018 Головуючий у першій інстанції - Бородій В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за АДРЕСА_1

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою судді 07 грудня 2017 року о 01 годині 35 хвилин, ОСОБА_2, в місті Києві, по вулиці В. Порика, 14-А, керував транспортним засобом «Форд», н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Подільського районного суду м. Києві від 27 лютого 2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП, Наказу МВС №33, п.2.7. наказу МВС №400/666 працівником поліції не було запропоновано пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише про той факт, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога.

Крім того, апелянт говорить про те, що в матеріалах справи відсутні докази, що характеризують особу правопорушника та його майновий стан, а судом першої інстанції не було роз'яснено йому право на подання відповідних документів.

Також апелянт вказує, що як вбачається з матеріалів даної справи, протокол про адміністративне правопорушення був складений 07 грудня 2017 року, а тому на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, тримісячний строк для накладення стягнення з моменту вчинення правопорушення, спливає 07 березня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Висновок, викладений у постанові судді районного суду, про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора роти №4 батальону № 1 УПП у м.Києві ДПП рядового поліції Савельєва Р.А. від 07 грудня 2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використання спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на сп'яніння, та відеозаписом з нагрудного відео реєстратора працівника поліції, який здійснював оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що і в судовому засіданні в суді першої інстанції під час розгляду справи правопорушник визнавав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та підтвердив, що відмовився їхати на огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджується між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Посилання апелянта на порушення працівником поліції, вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, зокрема те, що поліцейським не було запропоновано пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише про той факт, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога, спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3), водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому Законом порядку як в лікаря-нарколога, так і за допомогою приладу «ДРАГЕР».

Щодо доводів апеляційної скарги про недотримання суддею районного суду вимог ч. 2 ст. ст. 33 КУпАП, то ці доводи є неспроможними з огляду на те, що суддею районного суду при обранні виду та розміру стягнення ОСОБА_2 були враховані обставини справи та наявні в матеріалах справи дані про особу, яка притягувалась до адміністративної відповідальності.

Будь-яких даних, які характеризують особу правопорушника, ніж ті, що встановив суд, ОСОБА_2 у суді першої інстанції не надав, хоча мав таку можливість, не долучено таких даних і до апеляційної скарги.

Також не може бути задоволено прохання апелянта про закриття провадження у справі на підставі закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки згідно з протоколом правопорушення було вчинено 07 грудня 2017 року, а постанова судді про притягнення ОСОБА_2 винесена 27 лютого 2018 року. Отже, адміністративне стягнення було накладено в межах строку, встановленого ст. 38 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, як про це прохає апелянт, немає.

Отже, постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська