АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/412/18 Справа № 203/532/18 Головуючий у 1 й інстанції - Смольняков О. О. Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 5 лютого 2018 року о 01 годині 55 хвилин, ОСОБА_3, рухаючись по вул.Боброва, біля буд.21а в м.Дніпрі, керував транспортним засобом ИЖ 2717-230, н/з НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився із застосуванням приладу ALCOTEST 6820, ARHK-0074, в присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови у зв'язку із хворобою.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не навів доказів керування ним транспортним засобом, при цьому із рапорту працівника поліції Старчик К.В. вбачається, що за адресою вул.Боброва, 21а в м.Дніпрі було зупинено транспортний засіб ИЖ-2717, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 за те, що цей водій здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, факт керування ним транспортним засобом не підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Посилається на те, що пояснення свідків викликають певні сумніви, оскільки із запису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що свідки підійшли до транспортного засобу набагато пізніше за працівників поліції.

Крім цього, зазначає, що відповідно до законодавства пристрій ALCOTEST 6820, яким було встановлено наявність алкогольного сп'яніння, не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому його показання не є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, при цьому інші наявні у матеріалах справи докази не підтверджують перебування його у стані алкогольного сп'яніння.

Також зазначає, що суд першої інстанції при постановленні рішення в порушення норм КУпАП прийняв рішення про накладання на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в грошовому розмірі, хоча законом визначено покарання у виді неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги пояснення свідків, яких не було викликано до суду.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2, будучи увідомленими про місце та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з'явились, про причини неявки суд не увідомили, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги в їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки постанову суду не було оскаржено з поважних причин- у зв'язку із хворобою ОСОБА_3, що підтверджується довідкою.

Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, з посиланням на відповідні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серія БР№215912 від 05.02.2017 року, пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, чек тестування на алкоголь за допомогою приладу «Драгер», результат 0,27 %, відеозапис з нагрудної камери, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги пояснення свідків, яких в суд не викликали, не заслуговують на увагу, оскільки клопотання про виклик свідків в матеріалах провадження відсутні.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_3 не здійснював керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису події слідує, що ОСОБА_3 на запитання патрульних щодо того, чи керував він транспортним засобом та чи вживав алкогольні напої, повідомив, що він вжив пляшку пива, а також, що тут знаходиться магазин та він доїхав до магазину, що свідчить про керування ним транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв.

Письмові пояснення ОСОБА_3 щодо вживання ним пива в магазині, після чого він не керував транспортним засобом, не відповідають його поясненням, зафіксованим на відеозапису, у зв'язку з чим суд оцінює їх критично.

Посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що такий тестер як «Драгер» не передбачений законодавством, оскільки не входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 №33, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за №262/17557, також не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, що прийнята відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а саме пунктами 1, 3 та 5 передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які надаються лише на вимогу особи.

Про те, що працівники поліції пропонували надати відповідну документацію на прилад «Драгер», підтверджується відеозаписом події, однак ОСОБА_3 будь-якої заяви щодо того, що він бажає ознайомитись із нею - не робив. Клопотання щодо витребування відповідних документів на вимірювальну техніку до суду не надходили. Отже, доводи щодо неналежного засобу вимірювальної техніки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Оскарження в апеляційній скарзі встановлених результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння не може бути взято судом до уваги, оскільки ОСОБА_3 погодивсь із таким результатом, підписавши роздруківку огляду та акт огляду, в яких зазначено результат тесту- 0,27 проміле.

Також суд не погоджується з твердженнями апеляційної скарги захисника про допущені порушення при накладенні адміністративного стягнення, оскільки захисник посилається на засади призначення покарання у виді штрафу відповідно до положень ст.53 КК України, тоді як в цій справі призначено судом адміністративне стягнення. На відміну від положень ст.53 КК України ст.27 КУпАП не передбачає вимог щодо обов'язкового визначення штрафу в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а тому призначення стягнення у грошовій сумі не є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, апеляційна скарга за наведеними в ній доводами задоволенню не підлягає, у зв»язку з чим постанова суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2018 року- задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко