П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.18 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Мицик С.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився у м. Валки, Харківської області, місце служби- Харківський зональний відділ Військової служби правопорядку, старший сержант, інспектор відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
ВСТАНОВИВ :
Згідно протоколу ДНХ № 000010 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП від 14.02.2018р., старший сержант ОСОБА_1 , виконуючи обов*язки військової служби та умисно порушуючи військову дисципліну в умовах особливого періоду, 12.02.2018 р. без поважних причин вчасно не з*явився на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . В ході проведення розшукових заходів особовим складом відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху з метою встановлення місцезнаходження старшого сержанта ОСОБА_1 , позитивних результатів отримано не було. ОСОБА_1 самостійно повернувся до Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку лише о 13:00 год. 13.02.2018р. В період з 08.30 год. 12.02.2018р. по 13.00 год. 13.02.2018р. старший сержант ОСОБА_1 проводив час на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто правопорушення, скоєне в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив невчасне з*явлення до військової частини протягом доби та пояснив, що 12.02. 2018р. у нього був вихідний день, 13.02.2018 р. він повинен був виходити на службу, але у зв*язку з тим, що проводжав цивільну дружину, не зміг своєчасно повернутися до м. Харкова, а тому не з*явився на службу 12.02.2018р. Зазначив, що правопорушення вчинив не умисно, більше подібного вчиняти не буде, розкаявся.

У протоколі про військове адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. Диспозиція ч. 4 ст. 172-11 КУпАП визначає відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду,

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які свідчили б про наявність кваліфікуючих ознак (вчинення правопорушення в умовах особливого періоду). Так, визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII, у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил

цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, дія особливого періоду, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. 17 березня 2014 року виконуючим обов`язки Президента України видано указ «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ. Згідно пункту 8 цього указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. Закон України від 17 березня 2014 року №1126-VІІ «Про затвердження Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18 березня 2014 року. Відповідно до пункту 3 зазначеного указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим указаом.

Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено пунктом 3 Указу Президента України , тобто 45 діб. Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 становила 45 діб: з 18 березня 2014 року по 1 травня 2014 року. Виконуючим обов`язки Президента України О.Турчиновим від 6 травня 2014 року №454/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України № 1240-VІІ від 06.05.2014, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим законом. Закон України № 1240-VІІ від 6 травня 2014 року «Про затвердження Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 7 травня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до указу виконуючого обов*язки Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 20 червня 2014 року. Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, який затверджено Законом України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим законом. Закон України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 6 вересня 2014 року. Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 № 113-VІІІ, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим законом. Закон України від 15.01.2015 № 113-VІІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Уаазу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2014 року по 17 серпня 2015 року.

Таким чином, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 1 травня 2014

року; з 7 травня 2014 року по 20 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 6 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року. Крім того, Указом Президента України від 26.09.2016 року №411/2016 у вересні - жовтні 2016 року проведено звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 "Про часткову мобілізацію", крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.

В Постанові ВАСУ від 16.02.2015 р. № 800/582/14 суд зазначив, що особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. У вказаній Постанові ВАСУ йдеться про п*ятиденний проміжок між періодами проведення мобілізації. В мотивувальній частині Постанови ВАСУ від 16.02.2015 р. № 800/582/14 зазначено про те, що стан особливого періоду не припинявся в п*ятиденний проміжок між періодами проведення мобілізації,

Отже, на час вчинення адміністративного правопорушення 12.02.2018 року, особливий період не діяв.

Зважаючи на вищезазначене, приходжу до висновку, що 12.02.2018 року, старший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом не з`явився вчасно на службу до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_4 без поважних причин.

Факти допущеного порушення підтверджуються протоколом про вчинення адміністративного правопорушення ДНХ №000010 від 14.02.2018 року, поясненнями ОСОБА_1 , наданими при складанні протоколу та при розгляді справи, згідно яких він визнав себе винним у вчиненні зазначеного правопорушення, та іншими матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме:нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

При вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , обставини, що пом`якшують відповідальність- щире каяття, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що передбачено санкцією ч.3 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п.12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року№ 3674-VI військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.172-11 ч.3, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі у розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 10 (десяти) днів з моменту її постановлення через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Суддя: С.А. Мицик