АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1, розглянувши за участю секретаря Дзюбака М.В.,особи, яка притягається до адміністративної відповідальності-Рибака В.В.,захисника ОСОБА_2»яна І.С. провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м.Чернівці вул. Килару,6, українець, тимчасово непрацюючий,одружений, на утриманні 4 малолітніх дітей, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 тис. 200 грн. в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_3 18 лютого 2018 року о 15.55 год. в с. Мілієве по вул. Головній Вижницького району Чернівецької області, керував транспортним засобом марки ТойотаЛанкрузер, д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

На таке судове рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову судді та провадження закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини справи та не дав належної оцінки доказам.

Провадження №33/794/265/17 Головуючий у І інстанції: Кибич І.А.

Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Стверджує, що він не керував транспортним засобом,про що неодноразово повідомляв поліцейським і це зафіксовано відеозаписом, а за кермом був його знайомий ОСОБА_4 Однак, пояснення з приводу того, що він(ОСОБА_3В.) не керував транспортним засобом працівники поліції не взяли до уваги та змушували пройти огляд на стан спяніння.

Крім цього зазначає, що 12.03.2018 року направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу,в підтвердження надав копію лікарняного листа, однак суд клопотання не задовольнив, розглянув справу без його участі, чим порушив його процесуальні права.

Також вказує,що згідно вимог ст.266 КпАП України та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735(надалі Інструкція), поліцейський зобовязаний забезпечити доставку осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.Вважає, що йому пропонували пройти огляд та фіксували відмову від проведення огляду по сплину встановленого законом двогодинного строку,а тому такий огляд на стан сп»яніння є недійсним.

Для підтвердження фактичних обставин справи просив викликати в судове засідання для надання пояснень свідка ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу,пояснення свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши матеріали адміністративної справи,переглянувши відеозаписи,заслухавши пояснення ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були дотримані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП за те,що 18 лютого 2018 року о 15.55 год. в с. Мілієве по вул. Головній Вижницького району Чернівецької області він керував транспортним засобом марки Тойота Ланкрузер, д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння та відмовився у присутності двох свідків від проведення огляду на стан сп»яніння у встановленому законом порядку.

Отже,суд за наслідками судового розгляду прийшов до висновку про те,що ОСОБА_3 є суб»єктом правопорушення,відповідальність за яке передбачена ст.130 ч.1 КУпАП.

За змістом диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальності за цим законом підлягають особи,які керують транспортним засобом у стані алкогольного…. сп»яніння,або особи,які керували транспортним засобом та відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп»яніння.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Так, опитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що18 лютого 2018 року о 15.55 год. він перебував як пасажир у автомобілі НОМЕР_2 , яким керував його знайомий ОСОБА_4.Коли рухалися по вул. Головній в с. МілієвеВижницького району Чернівецької області,автомобіль був зупинений працівниками поліції нібито за порушення правил дорожнього руху,ОСОБА_4 та він вийшли із автомобіля.Працівники поліції попросили надати документи на авто.Він(ОСОБА_3) як власник,надав документи на автомобіль.працівники поліції сказали також надати посвідчення водія.Він(ОСОБА_3) повідомив,що за кермом не перебував, однак такі пояснення не були взяті до уваги, у нього забрали посвідчення водія. ОСОБА_4 як водій заперечував,що було порушення правил дорожнього руху.Жодних протоколів чи постанов про порушення правил дорожнього руху працівники поліції не складали. Крім того,його(ОСОБА_3) доставили до медичного закладу для огляду на стан спяніння, що вважає неправомірним,оскільки не керував автомобілем та не був зобов»язаний проходити огляд на стан сп»яніння. Вину у вчиненні правопорушення не визнає та просив закрити справу,скасувавши постанову суду.

Також пояснив,що завчасно направив до районного суду клопотання про відкладення розгляду справи,призначеного на 14.03.2018 року,оскільки в цей час перебував на лікарняному та надав підтверджуючі документи ,однак суд розглянув справу у його відсутності,чим позбавив можливості реалізувати процесуальні права.

З метою зясування фактичних обставин справи та перевірки пояснень ОСОБА_3 в судове засідання за клопотанням останнього був викликаний свідок ОСОБА_4, який суду пояснив, що 18 лютого 2018 року о 15.55 год. він керував транспортним засобом марки ТойотаЛанкрузер, д/н НОМЕР_1 та рухався по вул. Головній в с. МілієвеВижницького району Чернівецької області,у якості пасажира був ОСОБА_3Повертались у м.Чернівці із сім»ями та дітьми із відпочинку у горах декількома автомобілями У цей час попереду них на невеликій швидкості їхала поліцейська машина,яку він обігнав,після чого автомобіль був зупинений працівниками поліції ,хоча порушень ПДР він(ОСОБА_4М.) як водій не допустив. Після зупинки свідок та ОСОБА_3вийшли із автомобіля,відбулось спілкування із працівниками поліції,свідок пояснював,що порушень ПДР не було.Жодних протоколів працівники поліції не складали.Через деякий час поліцейські забрали ОСОБА_3 у службовий автомобіль та кудись поїхали,свідок подумав,що вони із ОСОБА_3 знайомі,а тому почекавши трохи,поїхав на іншому автомобілі додому.Пізніше дізнався,що відносно ОСОБА_3 був складений протокол за відмову від проходження огляду на стан сп»яніння,хоча автомобілем останній не керував,а за кермом знаходився він(ОСОБА_4М.)

Пояснення ОСОБА_3 підтверджується,окрім пояснень свідка ОСОБА_4,також наданим поліцейськими відеозаписом,із якого видно,що ОСОБА_3послідовно оспорює правомірність доставлення його для проведення огляду на стан сп»яніння та вказує,що за кермом автомобіля не знаходився та транспортним засобом керувала інша особа(а.с.7).

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП від 18.02.2018 року,ОСОБА_3 із ним не погодився,відмовився від підпису,також не погодився із складеною відносно нього постановою у справі про порушення правил дорожнього руху,не підписавши її(а.с.1-3).У апеляційному суді ОСОБА_3 надав докази,що постанова ним оскаржена у встановленому законом порядку.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_5,ОСОБА_6,які у протоколі вказані як свідки відмови ОСОБА_3від проходження огляду на стан сп»яніння ,не міститься жодних даних,які би вказували,що ОСОБА_3 керував автомобілем о 15-55год 18.02.2018 за обставин,викладених у протоколі(а.с.5,6).Свідки,як вбачається із їх пояснень,були залучені близько 18 год,що узгоджується із відеозаписом.Окрім того,із відеозапису видно,що у присутності свідків ОСОБА_3 також повідомляв,що не є водієм транспортного засобу.

Інших доказів,окрім викладених вище,у матеріалах справи немає.

Закон (ч.2 ст.251 КУпАП України) покладає обов»язок щодо збирання доказів на осіб,уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення,визначених ст.255 цього Кодексу.

Як вбачається із викладених вище обставин,ОСОБА_3 18.02.2018 року послідовно, із початку спілкування із працівниками поліції заперечував,що перебував як водій за кермом автомобіля та вказував на іншу особу,яка фактично керувала авто. Відтак,посилаючись на ці обставини,ОСОБА_3оспорював правомірність та обгрунтованість доставлення його для огляду у медичний заклад,а також мотивував незгоду на проходження огляду на стан сп»яніння.

Уповноважені особи поліції,складаючи протокол про адміністративне правопорушення,направляючи його до суду,не надали суду доказів,які би спростовували послідовну позицію ОСОБА_3 про те,що він не керував транспортним засобом,не відібрали пояснення у особи,на яку вказував ОСОБА_3В, як на водія.Наданий працівниками поліції відеозапис не містить жодних відомостей,які би свідчили,що ОСОБА_3дійсно перебував за кермом автомобіля 18.02.2018 року о 15-55 год.та спростовували би його пояснення.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов»язаний доводи свою невинуватість,а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини,суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи,адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача,позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя,що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

За таких обставин, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду дані про те, що ОСОБА_3 за обставин,зазначених у цих процесуальних документах, керував транспортним засобом та,як водій, відмовився від проходження огляду на стан спяніння, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Отже відсутні підстави для висновку поза розумним сумнівом про те,що ОСОБА_3В.є суб»єктом правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,що виключає адміністративну відповідальність за цим законом.

Враховуючи те, що обовязок проходження огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_3 транспортними засобом, у останнього не виникало обовязку проходження огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню ,а постанова судді- скасуванню із закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області ОСОБА_1