Справа № 661/386/18
Провадження № 3/661/251/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Червоненко Д.В., за участю прокурора Зінкевич Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління захисту економіки в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, зареєстровано та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №9 від 07.02.2018 року ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника Новокаховського міського голови Херсонської області, будучи відповідно до п.п."в" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктом декларування та відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, 17.11.2015 року ознайомленим із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», звільнений за власним бажанням 21.12.2017 року на підставі рішення 41 сесії 7 скликання Новокаховської міської ради № 1113 від 21.12.2017 року з посади заступника Новокаховського міського голови та, отримавши 21.12.2017 року трудову книжну під особистий підпис, у порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно (22.12.2017 року) та без поважних причин, маючи фізичні та технічні можливості, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, як особа, яка припиняє виконання функцій місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вважає, що декларація ним була подана вчасно - 22.12.2017 року, оскільки згідно трудового законодавства саме цей день є днем припинення його діяльності з виконання функцій місцевого самоврядування, а 21.12.2017 року був останнім робочим днем. Крім того зазначив, що 21.12.2017 року він протягом дня перебував на робочому місці, близько 12:00 закінчилась сесія міської ради, на якій було прийнято рішення щодо його звільнення, а з 15:00 год. він вже приймав участь в заходах по відкриттю Новорічної ялинки майже до 21:00 год., що підтверджується розпорядженням міського голови №396-р від 01.12.2017 року та затвердженим планом заходів, а також відеозаписом, який розміщено на офіційному сайті міста. Після цього він, перебуваючи вдома, близько 23:00 год., намагався заповнити декларацію на сайті НАЗК, однак через відсутність повної інформації про заробітну плату та інформації про суми, які мають бути ним сплачені в поточному місяці по кредиту, через логічні помилки декларації, не зміг належним чином заповнити, зберегти та подати її.

З матеріалів справи слідує, що рішенням 1 сесії 7 скликання Новокаховської міської ради Херсонської області № 17 від 16.11.2015 року ОСОБА_1 затверджено заступником міського голови.

Розпорядженням міського голови від 17.11.2017 року № 150-К заступнику міського голови ОСОБА_1 присвоєно черговий восьмий ранг посадової особи місцевого самоврядування.

17.11.2015 року ОСОБА_1 прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування.

17.11.2015 року ОСОБА_1 ознайомився під підпис з попередженням про спеціальні обмеження, повязані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходженням служби.

12.12.2017 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням.

Рішенням 41 сесії 7 скликання Новокаховської міської ради Херсонської області від 21.12.2017 року № 1113 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника міського голови за власним бажанням 21.12.2017 року.

Згідно відомостей з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ОСОБА_1 отримав трудову книжку в день звільнення, тобто 21.12.2017 року.

Згідно даних Акредитованого центру Сертифікації ключів інформаційно-довідкового департаменту ДФС України ОСОБА_1 отримав електронний цифровий підпис зі строком дії з 23.01.2017 року по 23.01.2019 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларація перед звільненням ОСОБА_1 опублікована 22.12.2017 року об 11:33 год..

Прокурор Зінкевич Ю.В. вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджена матеріалами справи, а тому просила накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому, диспозиція цієї норми повязує настання відповідальності лише у разі несвоєчасного подання декларації без поважних причин.

Доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин, внаслідок яких декларація не була ним подана 21.12.2017 року, заслуговують на увагу, оскільки обставини виконання посадових обовязків протягом останнього робочого дня та після закінчення робочого часу, а також відсутність інформації про суму отриманої в грудні 2017 року заробітної плати внаслідок не проведення повного розрахунку в день звільнення, що підтверджується історією по картковому рахунку про виплату заробітної плати ОСОБА_1 26.12.2017 року, відсутність інформації щодо сум сплачених зобовязань по кредиту, в сукупності, дійсно перешкоджали ОСОБА_1 належним чином заповнити та подати декларацію, скориставшись компютером з доступом до мережі Інтернет в приміщенні виконавчого комітету, а також вдома протягом останніх годин 21.12.2017 року.

Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак, відсилає до інших норм.

Примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зазначається, що в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим у з випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Тому, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на підпункт 2 пункту 5 Розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 р. за № 959/29089) відповідно до якого декларація суб'єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення, а якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення, є безпідставним, оскільки зазначені строки не є законодавчо визначеними.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д. В. Червоненко