Справа №473/279/18 28.03.2018
Номер провадження: 33/784/153/18
Справа № 473/279/18 Головуючий у 1-й інстанції: Зубар Н.Б.
Категорія: ст. 172-6 ч.1 КУпАП Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі судді Бондаренко Т.З., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на постанову Вознесенського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч. 1 КУпАП відносно
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, приватний підприємець, депутат Вознесенської районної ради сьомого скликання - закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП.
Згідно постанови суду та протоколу № 7 від 30 січня 2018 року в яких зазначено, що відповідно до підп.«Б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3, як депутат місцевої ради, є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п.1 ст.3 цього ж Закону (підпункт Б - народні депутати України, депутати Верховної Ради АР Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови), зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. В подальшому, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» №1975-VІІІ від 23 березня 2017 року Розділ XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 5-1 такого змісту: Продовжити до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше.
В протоколі № 7 від 30 січня 2018 року зазначено, що оглядом публічної сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_3 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік лише 8 липня 2017 року, чим допустив порушення встановленого строку подання вказаної декларації.
Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито.
В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, стосовно ОСОБА_3 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172 -6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.
Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню оскільки суд прийшов до невірного висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення без належної оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (1697-18) внесені зміни до ст. ст. 7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, зокрема з 26 жовтня 2014 року.
Відповідно до ч. 2 ст.294 КУпАП (з урахуванням внесених до неї змін від 14 жовтня 2014 року), постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Отже, у вищезазначеній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення дано вичерпний перелік суб'єктів, які наділені правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення, і прокурор до цього кола суб'єктів не входить.
За змістом ст.ст.7, 287 КУпАП прокурор має право на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, а саме коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Стаття 250 КУпАП передбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, повязаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Однак, за правопорушення, повязані з корупцією, він не застосовується.
Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, ідеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.
Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2018 року відносно ОСОБА_3, а тому у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити, повернувши її прокурору.
Керуючись ч.5 ст.7, ст.287, ч.2 ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у прийнятті апеляційної скарги прокурора відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_2, на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито.
Апеляційну скаргу повернути прокурору.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Апеляційного суду
Миколаївської області ОСОБА_1