ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Галига І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1-

В с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №186198: ОСОБА_1 18 вересня 2018 року о 23 год. 30 хв., на 49 км. а/д М-07 Київ-Ковель, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: тремтіння рук, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явилася, про причини неявки не повідомила, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Крім того, повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи щодо ОСОБА_1 було розміщено на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва.

Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, у зв'язку з чим, суд вважає можливим проводити розгляд справи без його присутності, згідно з вимогами ст. 268 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні 11 жовтня 2018 року вбачається, що 18 вересня 2018 року о 23 год. 30 хв., він автомобілем НОМЕР_2, на 49 км. а/д М-07 Київ-Ковель, в стані алкогольного сп'яніння не керував. Будучи зупиненим працівниками поліції, відмовився від проходження тесту на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» через релігійні переконання. Перебуваючи в медичному закладі, в присутності двох свідків, наполягав на проходженні медичного огляду з проведенням відповідних лабораторних досліджень, на що отримав відмову, а в подальшому працівники поліції безпідставно склали відносно нього протокол за ст.130 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу вимог п. 2.5 Правил, то вони передбачають, що тільки водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Так, в судовому засіданні було здійснено перегляд долученого відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції АА00379, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи в медичному закладі, в присутності лікаря та двох свідків відмовився від проходження тесту на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак наполягав на проходженні медичного огляду з проведенням відповідних лабораторних досліджень, на що лікарем було повідомлено, що огляд може бути проведений без технічних засобів та здачі аналізів.

При цьому до матеріалів справи не долучено, ні висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ні будь якого іншого документу, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в медичному закладі та проведення огляду на стан сп'яніння.

Тож, під час оформлення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було в повній мірі виконано вимог наказу МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Так протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Однак, у даному випадку, цих вимог законодавства та інструкції не дотримано.

Наведене свідчить, що відповідно до зазначеної вище Інструкції, інспектором поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з порушенням.

Основних положень провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених розділом IV КУпАП, повинні дотримуватись не тільки суди, але й посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст.ст.254, 255 КУпАП).

У зв'язку з даними обставинами судом було повернуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення

Натомість Управлінням патрульної поліції у м. Києві було повторно направлено на адресу суду вказаний адміністративний матеріал до якого було долучено рапорт інспектора Жидецького В.А., з якого вбачається, що дійсно водій ОСОБА_1 за вищевказаних обставин 18 вересня 2018 року був доставлений до лікаря нарколога для проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Лікарем було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився та просив відібрати у нього аналіз сечі, на що лікар повідомила, що аналіз сечі береться тільки після проходження тесту за допомогою приладу «Драгер», зокрема у разі незгоди з результатами тесту. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження запропонованого лікарем виду огляду, то сам акт огляду складено не було.

Так на переконання суду Управлінням патрульної поліції у м. Києві, обставинами викладеними у вказаному рапорті не було доведено факту відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, на думку працівників поліції, винуватість особи підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції але суд при вивченні останніх встановив наступне.

Щодо відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції 00379, то факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на ньому не зафіксовано.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Однак даний відеозапис не відповідає зазначеним критеріям, в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Щодо пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то суд визнає їх допустимими так, як вони отримані у порядку передбаченому КУпАП, однак не належними, оскільки останні свідками того, як водій, начебто, порушив п. 2.5 ПДР України не були, а в цій справі саме це питання підлягає доказування та перевірці.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 за № 1408/27853), надалі - Інструкції) та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину працівниками поліції не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: