Справа №583/3340/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/95/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, працюючий у ФОП «ОСОБА_5М.», проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2018 року водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 26 листопада 2017 року о 06.00 годині у м. Охтирка Сумської області по вул. Транспортній, 8 він керував автобусом марки «РУТА 22», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роту), від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану ним постанову, а провадження по справі закрити на підставі ч. 1 ст. 293 КУпАП, а саме у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, ОСОБА_3 категорично висловлює свою незгоду з винесеною відносно нього постановою, вважає її незаконною, винесеною без врахування всіх обставин справи та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт наголошує на своїй безпідставній зупинці працівниками поліції, порушенні ними в ході складання відносно нього протоколу п. 11 та п. 13 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, а саме не розяснення поліцейськими прав наданих йому Конституцією України та ст. 268 КУпАП, порушення його права на захист та позбавлення можливості у наданні ним письмових пояснень на підтвердження своєї невинуватості. Крім цього, апелянт просить суд звернути увагу і на ту, обставину, що в протоколі він вказав не про свою відмову від проходження медичного огляду, а про відсутність потреби у його проходженні. Він вважав, що протокол працівниками поліції складається відносно нього за фактом вживання алкоголю, а не за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Також, на думку апелянта, є сумнівними і додані до протоколу письмові пояснення свідків через те, що вони мають надруковану банкетну форм та не містять ні часу ні місця їх складання. В ході судового розгляду справи допитані судом свідки заперечили факт його відмови від проходження огляду та, зокрема свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7, суду вказали про те, що зміст пояснень при їх підписі вони не читали, думали що водія притягують за перебування його у стані алкогольного спяніння, газоаналізатору у поліцейських вони не бачили та, в їх присутності, він не пропонував водієві проходити медичний огляд. Між тим, на думку апелянта, свідок ОСОБА_6 підписував свої пояснення через залежність та тиск з боку поліцейських, а тому їх не можна визнати обєктивними. Також, апелянт наголошує і на порушенні поліцейськими самого порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння, а саме пропозиції пройти спочатку його на місці, а потім в закладі охорони здоровя та порядку оформлення матеріалів, а саме не складенні поліцейськими акту огляду на стан алкогольного спяніння та не вручення його іншого примірника апелянту. Крім цього, апелянт наголошує і на тому, що на підтвердження факту відсутності з його боку відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння виступає і та обставина, що він погодився його пройти у наявного на території автопарку медика, однак після висловлення його згоди про вживання ним пива, поліцейський, за його словами, сам повідомив про те, що огляд проходити не потрібно.

Також ОСОБА_3 просить звернути увагу і на ту обставину, що вказаний в протоколі газоаналізатор не співпадає з тим, який відповідно до адвокатського запиту, видавався поліцейському ОСОБА_8 в день несення ним служби та на факт відсутності повірки вказаного технічного приладу.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали вимогам апеляційної скарги та просили оскаржувану ОСОБА_3 постанову суду скасувати як незаконну та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 521256 від 26.11.2017 року, складеному уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається те, що 26.11.2017 року о 06 годині водій ОСОБА_3 у м. Охтирка Сумської області по вул. Транспортній, 8 керував автобусом марки «РУТА 22», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роту), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як за допомогою газоаналізатору «Драгер» так і в установі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. Вказані обставини підтверджені підписом ОСОБА_3 та вказаними в протоколі його письмовими поясненнями в яких зазначено: «вчора ввечері випив 0,5 л. пива, продувати газоаналізатор алкотест та їхати в лікарню немає потреби, подальший рух мені заборонено» (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 26.11.2017 року, які засвідчили факт того, що водій транспортного засобу марки «РУТА 22», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 в їх присутності ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння та відмовився його проходити в закладі охорони здоровя (а.с. 2);

- допитаними в ході судового розгляду справи поясненнями інспекторів поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які суду пояснили про те, що 26.11.2017 року в ході їхнього патрулювання був зупинений транспортний засіб марки «Рута» під керуванням водія ОСОБА_3, в останнього було виявлено явні ознаки алкогольного спяніння, оскільки маршрутне таксі було зупинено в районі автопарку водієві було запропоновано повернутися до медика вказаної установи для зясування його стану, однак прибувши до кабінету ОСОБА_3 зазначивши про вживання ним на передодні пива відмовився від будь якого огляду, тоді вони повернулися до автомобіля, де ОСОБА_3 в присутності свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, на що той відмовився, тоді такий огляд останньому було запропоновано пройти в закладі охорони здоровя, на що водій ОСОБА_3 теж заперечив. Після вказаних обставин відносно вказаного водія було складено протокол про порушення ним п. 2.5. ПДР України та вчинення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Зі змістом протоколу ОСОБА_3 ознайомлено під підпис та в ньому він виклав особисті письмові пояснення в яких підтвердив викладені в протоколі обставини.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Також, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в частині того, що пояснення допитаних в ході судового розгляду справи інших свідків, зокрема ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 не спростовують будь-яким чином викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактів та доведеності вини водія ОСОБА_3 у порушенні ним п. 2.5. ПДР України. Між тим, апеляційний суд звертає увагу і на ті обставини, що викладені в оскаржувані постанові суду пояснення свідків містять між собою суперечності, що дає підстави вважати їх не узгодженими між собою та впливає на їх правдивість. Зокрема, свідок ОСОБА_10, який є колегою по роботі ОСОБА_3, вказав про те, що останній перед рейсом проходив огляд на стан алкогольного спяніння, а саме дихав в апарат алкотестера, відомості на приборі не показали факту вживання ним алкоголю, в той час свідок ОСОБА_12, мед працівник автопарку, вказала суду про те, що при огляді водія ОСОБА_3 жодних ознак алкогольного спяніння не визначила, поміряла йому тиск і випустила в рейс, на запитання суду яким чином вона перевіряє водіїв на стан алкогольного спяніння остання відповіла, що по зовнішньому вигляду, при цьому будь-яких вказівок про те, що ОСОБА_3 перед рейсом проходив огляд на стан алкогольного спяніння саме за допомогою спеціального технічного засобу свідок ОСОБА_12 не вказала.

Також, слід погодитись і з висновком суду першої інстанції про неврахування як доказу на підтвердження відсутності вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, медичне освідування водія пройдене ним у Охтирській ЦРЛ, оскільки таке освідування було проведено із порушенням визначеної на те процедури без участі інспектора поліції та вже після складення відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення. Між тим, вказана обставина не може впливати на наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він притягується до відповідальності саме за порушення п. 2.5 ПДР України за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Щодо наданих в ході судового розгляду пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме в частині того, що останні не памятають факт пропонування поліцейськими ОСОБА_3 проходження огляду на стан алкогольного спяніння, то їх суд першої інстанції теж виправдано спростував наявними в матеріалах справи їх письмовими поясненнями та викладеними в протоколі поясненнями самого ОСОБА_3 З огляду на вказані обставини, а також враховуючи те, що пояснення даних свідків були предметом розгляду суду першої інстанції та факт заперечення ними відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння не знайшов свого підтвердження, апеляційний суд не може визнати вказані доводи апеляційної скарги такими, що впливають на законність оскаржуваної постанови суду. При цьому, слід зазначити, що на достовірність наданих свідками письмових пояснень, не може впливати форма їх викладу та не зазначення в них, як на тому наголошує апелянт, часу та місця їх складення, оскільки по-перше такі пояснення містять підписи свідків, що свідчить про їх ознайомлення з вказаним змістом, а по-друге вказані пояснення містять дату їх складення та виступають додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, в якому вказано і про місце і про час його складення.

Також, на переконання апеляційного суду слід визнати безпідставними і твердження апелянта про здійснення з боку працівників поліції на свідка ОСОБА_6 тиску, оскільки вони не містять жодного доказового підгрунття зі сторони апелянта.

Не може погодитись суд апеляційної інстанції і з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині не розяснення поліцейськими в ході складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення передбачених Конституцією України і ст. 268 КУпАП його прав та позбавлення можливості надати письмові пояснення чим, за його словами порушено право на захист, оскільки вони спростовуються змістом наявного в матеріалах справи протоколу, з якого чітко вбачається як наявність підпису ОСОБА_3 про те, що вказані права йому розяснено, їх зміст йому зрозумілий так і зазначенням ним в самому протоколі письмових пояснень, які той висловив з приводу фактичних обставин справи.

Також, матеріалами справи, зокрема змістом судового рішення, спростовуються твердження апелянта про безпідставне зупинення його транспортного засобу поліцейськими, оскільки відповідно до наданих останніми в ході судового розгляду справи пояснень ті вказували, що транспортний засіб водія ОСОБА_3 був зупинений ними в межах діючої на той час всеукраїнської операції «Зима перевізник 2017» .

Не може виступити підставою для скасування оскаржуваної постанови судді і твердження ОСОБА_3 про те, що в складеному відносно нього протоколі він вказав не про свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а про те, що в проходженні такого огляду немає потреби, оскільки по-перше вказані пояснення можна визнати тотожними за своїм змістом, а по-друге, факт своєї відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння та порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, останній затвердив своїм підписом в складеному відносно нього протоколі. При цьому, доводи апелянта про те, що він вважав, що вказаний протокол складається відносно нього за перебування його в стані алкогольного спяніння, а не за відмову від проходження відповідного огляду на визначення вказаного стану, не виключає доведеності його вини.

Щодо тверджень апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він був згодний пройти огляд на стан алкогольного спяніння у медичного працівника автопарку в якому він працював, то їх теж слід визнати необґрунтованими та такими, що не виключають в діях водія ОСОБА_3 порушень п. 2.5. ПДР України, оскільки порядок проходження такого огляду чітко визначено затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема п. 6 розділу І. де вказано, що огляд на стан алкогольного спяніння проводиться виключно поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоровя.

Також, апеляційний суд вважає безпідставними і твердження ОСОБА_3 в частині порушення працівниками поліції порядку проходження його огляду на стан алкогольного спяніння та не складення ними відповідного акту з врученням йому одного з примірників, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 від вказаного огляду відмовився, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ним п. 2.5. ПРД України, а тому вести мову про не складення поліцейськими відповідного акту за результатами такого огляду є взагалі недоречним.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині використання працівниками поліції в ході несення служби неналежного газоаналізатору, то вони вже виступали предметом розгляду суду першої інстанції та були судом спростовані, що вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду.

Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вмотивованим та законним, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 безпідставними та спрямованими на уникнення відповідальності за вчинене.

Таким чином, підстав для скасування постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2018 року та закриття провадження у справі, як того просить апелянт ОСОБА_3 апеляційний суд не вбачає та вважає, що вказане судове рішення повинно бути залишено без зміни, а вимоги апеляції скарги ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.