Справа № 163/2952/17 Провадження №33/773/123/18 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія: Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В. за участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 січня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1. Полтавська область, водія ТОВ «Бодекс-Україна», РНОКПП НОМЕР_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 36524 (тридцять шість тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 99 коп. з конфіскацією в дохід держави товару - автозапчастин, в кількості 21 штука, загальною вагою 211,65 кг та вартістю 36524 грн. 99 коп., вилученого згідно протоколу про порушення митних правил Волинської митниці ДФС №2309/20500/17.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь Волинської митниці ДФС 7689 (сім тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 50 коп. витрат за зберігання товару.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 352 грн. 40 судового збору.

Вказаною постановою судді, ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він 05 липня 2017 року, слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС вантажним в якості водія сідлового тягача «Volvo», номерний знак НОМЕР_2, з напівпричепом «Bodex», номерний знак НОМЕР_5, не задекларував за встановленою формою товар, а саме: клапан «KNORR-BREMSE», артикул K00722N00, в кількості 1 шт., вагою 0,3 кг; клапан рівня «KNORR-BREMSE» (артикул SV1466), в кількості 1 шт., вагою 0,8 кг; запобіжник «KNORR-BREMSE» (артикул К091439) в кількості 1 шт. вагою 0,05 кг; блок «KNORR-BREMSE» (артикул АЕ4370К) в кількості 1 шт. вагою 0,7 кг; кронштейн підйому «KNORR-BREMSE» (артикул SV3164) в кількості 1 шт. вагою 1,1 кг; тягу крану «KNORR-BREMSE» (артикул К001406) в кількості 1 шт. вагою 0,3 кг; клапан «KNORR-BREMSE» (артикул К009431) в кількості 1 шт. вагою 3,4 кг; кабель «KNORR-BREMSE» (артикул К027832) в кількості 2 шт. вагою 0,1 кг; кабель «KNORR-BREMSE» (артикул 16444) в кількості 4 шт. вагою 0,4 кг; регулюючий кран «WABCO» (артикул НОМЕР_3) в кількості 1 шт. вагою 0,4 кг; запобіжник «WABCO» (артикул НОМЕР_4) в кількості 1 шт. вагою 0,3 кг; пневмоподушку з кронштейном «SAF» (артикул 0400) в кількості 2 шт. вагою 18,8 кг; покришку автомобільну б/в «DOUBLESTAR» (артикул 385/65R22,5) в кількості 2 шт. вагою 120 кг; покришку автомобільну б/в «MATADOR» (артикул 385/65R22,6) в кількості 1 шт. вагою 60 кг; покришку автомобільну б/в «CONTINENTAL» (артикул 385/65R22J) в кількості 1 шт. вагою 65 кг, загальною вагою 211,65 кг та загальною вартістю 36524 грн. 99 коп., що знаходився на спальному місці, в боковій ніші автомобіля в кабіні автомобіля та в напівпричепі, і був виявлений під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та закрити справу і звільнити від адміністративної відповідальності. Вказує, що судом проігноровано наявні порушення, які були допущені під час складання протоколу про порушення митних правил та відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження його вини. Посилається також на те, що суд, розглядаючи справу без його участі, допустив порушення норм процесуального права, відповідно апелянт був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, пов'язані із розглядом справи.

Крім того, ОСОБА_3 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він не був присутній на розгляді справи судом, а про наявність оскаржуваного судового рішення йому стало відомо лише 16 січня 2018 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, яка апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав, думку представника митниці, який просить постанову судді залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 на розгляді справи присутній не був, в матеріалах справи відсутні дані про дату вручення йому оскаржуваного судового рішення, а про судове рішення дізнався лише 16 січня 2018 року, то на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КУпАП ним був пропущений з поважних причин, у зв'язку з чим підлягає поновленню.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення були дотримані в повній мірі.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах.

Згідно із ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Факт порушення митних правил ОСОБА_3 за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина доводиться:

- протоколом про порушення митних правил №2309/20500/17 від 05.07.2017 року, від підпису якого ОСОБА_3 відмовився, і така відмова зафіксована в ньому підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.1-4). З цього протоколу вбачається, що ОСОБА_3 до митного оформлення були подані документи: СMR №245439 від 04.07.17, фактура VAT 1494/07/2017 від 04.07.17 та ЕЕ№UA806000/2017/903087 відмовідно до яких переміщувався вантаж - «напівпричіп марки «Bodex». Вже при повному митному огляді транспортного засобу було виявлено незадекларований товар - «автозапчастини», загальною вагою 211,65 кг та загальною вартістю 33919 грн. 35 коп., який знаходився на спальному місці, в боковій ніші автомобіля в кабіні автомобіля та в напівпричепі;

- копією контрольного талону серії ТАВ №693558 для проходження по «червоному коридору» (а.с.5);

- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі від 05 липня 2017 року, з якого вбачається, що в результаті повного митного огляду транспортного засобу, який рухався по смузі руху «червоний коридор» було виявлено незадекларований товар - «автозапчастини» (а.с.10-11);

- товаросупровідними документами: СMR №245439 від 04 липня 2017 року, фактура VAT 1494/07/2017 від 04 липня 2017 року та ЕЕ№UA806000/2017/903087, відповідно до яких переміщувався вантаж - напівпричіп марки «Bodex» (а.с.7-9).

- митною декларацією, з якої вбачається, що ОСОБА_3 у ній своїм підписом ствердив про свою обізнаність з тим, що повідомлення у митній декларації недостовірних відомостей тягне за собою відповідальність згідно із законом (а.с.6);

- копією висновку експерта №198 від 18 липня 2017 року (а.с. 23-28) згідно якого, загальна вартість безпосередніх предметів порушення митних правил у даній справі становить 36524 грн. 99 коп.

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.12), згідно яких він вказав, що забув задекларувати товар.

При цьому, доводи ОСОБА_3 про те, що протокол про порушення митних правил йому не вручався та у ньому відсутні запис про його відмову у підписанні протоколу, ознайомлення його з правами особи, яка притягується до відповідальності, передбачені ст.ст.494, 498 МК України, а також про невручення йому копії протоколу, не заслуговують на увагу, оскільки в вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_3 від підпису протоколу та одержання його примірника відмовився, що й підтверджується підписами посадової особи ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_5, та ОСОБА_6 (а.с.4).

Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що суд безпідставно розглянув справу без його участі, чим і порушив його права на захист, оскільки він не був належним чином повідомлений про час, даті та місце слухання справи, апеляційний суд зазначає наступне.

В судове засідання призначене на 08 грудня 2017 року ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Судом відкладено розгляд справи на 22 грудня 2017 року, однак в судове засідання ОСОБА_3А, та захисник не з'явились, направивши заяви про відкладення засідання. При цьому ОСОБА_3 заявив про своє перебування у відрядженні за межами України, проте дану обставину жодним чином не підтвердив, а ОСОБА_2 зазначила про участь в іншому судовому процесі.

Розгляд справи було відкладено на 05 січня 2018 року, про що телефонограмою було повідомлено ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2

Проте, на вказану дату, ні ОСОБА_3, ні його захисник ОСОБА_2, не з'явились. Водночас, 05 січня 2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 від 04 січня 2018 року, в якій він просить відкласти розгляд справи у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та бажає особисто брати участь в судовому засіданні, однак будь-яких доказів з цього приводу не надає.

Окрім того, до суду надійшла письмова заява адвоката Нестеренко А.В. від 05 січня 2018 року, в якій вона зазначає, що є захисником ОСОБА_3, відповідно до укладеної між ними угоди та просить надати строк для ознайомлення із справою та фотокопії її матеріалів.

Судом правильно не було взято до уваги вказану заяву адвоката Нестеренко А.В., оскільки захист інтересів ОСОБА_3 в даній справі здійснює, в тому числі адвокат ОСОБА_2, а будь-яких належних документів про те, що договір про надання правової допомоги від №018630 від 03 листопада 2017 року з останньою був розірваний суду надано не було. При цьому в поданій угоді про розірвання договору про надання правової допомоги від №018630, стороною зазначено ОСОБА_9, а не ОСОБА_3

Беручи до уваги вищевстановлені обставини, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було вжито усіх заходів для неодноразового повідомлення про час, дату та місце розгляду справи як самого ОСОБА_3 так і його захисника ОСОБА_2, які знали про розгляд Любомльським районним судом Волинської області справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_3, проте рухом справи не цікавились та не вживали заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Оскільки останнім днем для накладення можливого стягнення є 05 січня 2018 року, то місцевий суд вірно вважав, що поведінка ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 свідчить про зловживанням ними процесуальними правами з метою уникнення відповідальності першим шляхом відкладення розгляду протоколу поза межі передбачених ст.467 МК України строків.

Тому, з доводами, які викладені в постанові суду, про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 повністю погоджується і апеляційний суд.

При накладенні стягнення суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини у вчиненому, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, тому обґрунтовано наклав стягнення в межах санкції ст.472 МК України - у виді штрафу в розмірі 100% вартості переміщуваних предметів з їх конфіскацією.

При цьому, усі доводи апелянта та його захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 січня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя