АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

захисника - Смарчевської Я.В.

потерпілого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу захисника Смарчевської ЯниВалентинівни в інтересах особи, яка притягується до відповідальності ‒ ОСОБА_4 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 13.12.2017, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 13.12.2017 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 06 (шість) місяців.

Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник особи, яка притягується до відповідальності ‒ адвокат Смарчевська Я.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити строк на оскарження постановиОболонського районного суду міста Києва від 13.12.2017, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою адвокат вказує, що постанову судом прийнято 13.12.2017. Протягом 10-ти днів ОСОБА_4 неодноразово звертався до суду з клопотанням про видачу йому тексту постанови. Повний текст судового рішення апелянт отримав 10.01.2018, що підтверджується розпискою. З огляду на вказане апелянт вважає, що строки на оскарження постанови місцевого суду пропущено з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що під час зміни напрямку руху водієм «Фольцваген» з лівої смуги не було надано перевагу в русі ОСОБА_4, як це передбачено п.10.3. ПДР України. При цьому наголошує на неврахування судом положень п.1.4.ПДР України. Апелянт переконаний, що характер пошкоджень свідчить про недотримання водієм «Фольцваген» безпечної дистанції, рухався на високій швидкості. Наголошує, що неодноразово просив провести експертизу, однак судом не вжито заходів щодо всебічного з'ясування обставин справи. Також в апеляційній скарзі вказується, що протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків пригоди.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №144953 від 08.11.2017, ОСОБА_4, 07.11.2017 о 22:50 год. керуючи автомобілем «Фольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 по пр.-ту С.Бандери, 29-А в м.Києві при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, не врахував дорожню обстановку та не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався в попутньому напрямку по тій смузі, в яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п.10.1., 10.3. ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Смарчевської Я.В., яка підтримала існуючу апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, думку потерпілого, який заперечив проти наявних апеляційних вимог та вважав за необхідне залишити без змін оскаржувану постанову, заслухавши пояснення по справі та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання існуючої апеляційної скарги. Так, оскаржувану постанову Оболонським районним судом міста Києва прийнято 13.12.2017.Натомість, як пояснила захисник, при прийнятті судом рішення по справі, ані вона, ані ОСОБА_4 присутніми не були. Копію оскаржуваної постанови отримали лише 10.01.2018 після неодноразових звернень до суду з заявами.

Отже, заслухавши пояснення учасників в межах даного клопотання, а також перевіривши матеріали справи в цій частині, зважаючи, на принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти подану захисником Смарчевською Я.В. апеляційну скаргу до розгляду, поновивши їй строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується безпосередніх доводів апеляційного скарги та доповнень до неї, то суд керується слідуючим.

Так, з матеріалів справи слідує, що в результаті ДТП, що відбулась 07.11.2017 за участю автомобіля «Фольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Фольцваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, працівниками поліції було складено протокол про порушення ОСОБА_4 п.10.1., 10.3., 13.1. ПДР України.

За результатами розгляду даного протоколу про адміністративне правопорушення, як було вказано вище, Оболонським районним судом міста Києва ОСОБА_4 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 06 (шість) місяців.

Вирішуючи питання про вину ОСОБА_4 місцевий суд посилався на дані протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2017, схему ДТП та письмові пояснення потерпілого ОСОБА_3 В той же час суд вказав, що критично відноситься до пояснень ОСОБА_4, викладених в протоколі, так як вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

З таким висновком суду також погоджується і апеляційний суд, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційних скарг встановлено, висновки суду про винуватість ОСОБА_4 в порушенні п.10.1., 10.3. ПДР України, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим та таким, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, згідно положень п.101.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.10.3. ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтись.

Зважаючи, що зіткнення автомобілів-учасників ДТП відбулось в лівій крайній смузі, в якій рухався ОСОБА_3, а також з огляду на існування гальмівного шляху саме у автомобіля «Фольцваген Гольф» і отримані транспортними засобами пошкодження, які в свою чергу зафіксовані на схемі ДТП (у «Фольцваген Пассат» ‒ вм'ятини та подряпини заднього бамперу з лівої сторони, у «Фольцваген Гольф» ‒ тріщина на правій передній фарі, тріщини та подряпини на правому передньому бампері, вм'ятини на правому передньому крилі), висновок суду першої інстанції про недотримання водієм ОСОБА_4 вимог п.10.1., 10.3. ПДР України, на переконання апеляційного суду відповідає фактичним обставинам справи.

Наведені та досліджені в суді першої інстанції докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення від 08.11.2017, схема місця ДТП та письмові пояснення потерпілого ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції з точки зору їх належності, допустимості та достатності вважає такими, що підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо невжиття судом заходів щодо всебічного з'ясування обставин справи, суд вважає надуманими, оскільки вказані твердження захисника не підтверджуються матеріалами справи, в той час як сторона захисту не була позбавлена можливості заявляти суду клопотання та подавати докази на підтвердження своєї невинуватості, однак таким правом не скористалась.

Стосовно посилань в апеляційній скарзі на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП через незазначення свідків пригоди, то вказаний недолік не тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції та не спростовує висновок щодо порушення водієм ОСОБА_4 ПДР України, що призвело до зіткнення автомобілів.

Крім того, відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Так, постанова суду першої інстанції в частині накладеного на ОСОБА_4 адміністративного стягнення не оскаржується. Втім, зважаючи, що суд накладаючи на правопорушника адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП в постанові зазначив, що накладення на останнього штрафу буде недоцільним так як не буде сприяти виправленню правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень, з чим апеляційний суд не погоджується та вважає, що місцевим судом обрано ОСОБА_4 вид адміністративного стягнення без достатніх законних на те підстав, що призвело до застосування необґрунтовано суворого адміністративного стягнення.

На переконання суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції в даному випадку порушено вимоги ч.2 ст.30 КпАП України, якими передбачено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як слідує з матеріалів справи та виходячи з обставин скоєння ДТП, ОСОБА_4 не вчинив грубого порушення права керування транспортними засобами, до відповідальності за порушення ПДР України раніше не притягувався, що не дає правових підстав суду застосувати до нього вид адміністративного стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами, у зв'язку з чим в цій частині постанову суду необхідно змінити, застосувавши до порушника більш м'яке та менш суворе адміністративне стягнення за вчинення правопорушення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст.124 КУпАП.

За таких обставин, зважаючи на викладене, а також на те, що висновок суду першої інстанції про вину ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП узгоджується з наявними по даній справі доказами, то оскаржувана постанова суду першої інстанції в цій частині не є законною та обґрунтованою, однак підлягає зміні в частині накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника Смарчевської Яни Валентинівни в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ‒ задовольнити, поновивши строк та прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу захисника Смарчевської ЯниВалентинівни в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 13.12.2017 відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, − змінити в частині накладеного адміністративного стягнення і вважати змінений накладене на ОСОБА_4 адміністративне стягнення з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на штраф у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/882/2018

Категорія: ст.124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Жежера О.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.