П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 30 червня 2017 року в 20 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Порше», номерний знак НОМЕР_1 рухався біля будинку № 15/1 по вул. Звіринецькій в м. Києві та в порушення п.п. 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - бетонні клумби та металеву огорожу, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 просять скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянти ставлять питання про поновлення їм строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважають, що строк вони пропустили із поважних причин.

Апелянти зазначають, що під час розгляду справи в суді першої інстанції вони не були присутніми, оскільки не отримували судову повістку про виклик до суду. Захисник ОСОБА_3 звертає увагу на те, що копію судового рішення отримав 22 січня 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він та ОСОБА_2 пропустили з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 зазначають, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянти звертають увагу на те, що із диспозиції ст. 124 КУпАП слідує, що внаслідок порушення ПДР України мають бути пошкоджені два і більше транспортних засобів. В той же час, апелянти зазначають, що внаслідок зіткнення керованого ОСОБА_2 автомобіля з огорожею було пошкоджено тільки один автомобіль, який є власністю останнього, а тому за таких обставин в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, апелянти зазначають, що ОСОБА_2 здійснив наїзд на перешкоду у зв'язку з тим, що автомобіль, який рухався попереду його автомобіля створив аварійну ситуацію та він для того, щоб уникнути зіткнення з транспортним засобом, який рухався назустріч, був змушений здійснити наїзд на бетонну огорожу.

З огляду на це, апелянти вважають, що вини в діях ОСОБА_2 немає, оскільки дії його були вчинені в стані крайньої необхідності, без умислу та заради уникнення зіткнення з іншим транспортним засобом, а тому просять закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Переглянувши справу та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 пропустили строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 не були присутніми під час розгляду справи 26 вересня 2017 року.

В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ними постанови суду. Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2018 року захисник ОСОБА_3 отримав копію судового рішення, а до суду з апеляційною скаргою звернувся 01 лютого 2018 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 пропустили строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому їх апеляційні скарги підлягають розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За доводами апеляційних скарг ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, суд невірно кваліфікував його дії за ст. 124 КУпАП, оскільки, на їх думку, відповідальність за цією нормою закону передбачена в разі пошкодження двох і більше транспортних засобів. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, пошкоджений лише його автомобіль, шкода іншим особам не завдана. Тому вони вважають, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проте, з такими доводами не погоджується апеляційний суд.

Відповідно до диспозиції вказаної норми закону, учасник дорожнього руху несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження не тільки транспортних засобів, а й вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд та іншого майна.

Оскільки не тільки транспортні засоби, але і перелік інших об'єктів визначений у множині, апеляційний суд вважає, що не є обов'язковою ознакою правопорушення пошкодження в результаті порушення правил дорожнього руху декількох із зазначених в диспозиції ст. 124 КУпАП об'єктів.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 пошкодив не лише свій автомобіль, а і металеву огорожу, про що зазначено як в його особистих поясненнях, так в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду.

Апелянти вважають, що ОСОБА_2 перебував в стані крайньої необхідності, оскільки автомобіль, який рухався попереду, створив аварійну ситуацію, а тому, з метою уникнення більш тяжких наслідків він змушений був виїхати на тротуар, уникаючи лобового зіткнення з автомобілем, який рухався назустріч.

Аналізуючи письмові пояснення ОСОБА_2, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, його пояснення в суді апеляційної інстанції, доводи, викладені в апеляційних скаргах його та захисника ОСОБА_3, а також пояснення ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає їх непослідовними, а тому вони не можуть бути прийняті на підтвердження невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, в своїх письмових поясненнях від 30 червня 2017 року ОСОБА_2 вказує на те, що він, керуючи автомобілем «Порше», номерний знак НОМЕР_1 рухався з вул. Темірязівської на вул. Звіринецьку зі швидкістю 47 км/год. Попереду нього рухався автомобіль «Хюндаі» білого кольору, який, увімкнувши правий покажчик повороту, не здійснив маневр праворуч, а почав змінювати напрямок руху у ліву сторону. Назустріч їхав автомобіль «Мерседес» чорного кольору. Для уникнення лобового зіткнення, він зробив маневр ліворуч та здійснив наїзд на металеву огорожу.

В той же час, повідомляючи про обставини дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), ОСОБА_2 і його захисник в своїх апеляційних скаргах не вказують на те, що назустріч ОСОБА_2 рухався автомобіль «Мерседес» чорного кольору, а лише зазначають, що ОСОБА_2 уникаючи лобового зіткнення здійснив наїзд на тротуар. Про те, що ОСОБА_2 здійснив наїзд на огорожу, пошкодивши її, апелянти також не вказують.

Апеляційний суд зазначає, що як в письмових поясненнях ОСОБА_2, так і в апеляційних скаргах апелянти не вказують на свідків ДТП. Проте, під час апеляційного розгляду справи було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_4, який перебував в автомобілі, керованим ОСОБА_2

Апеляційним судом це було розцінено як штучне створення доказів, тому в задоволенні клопотання було відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2, автомобіль «Хюндаі» створив для нього аварійну ситуацію в той час, як він рухався з вул. Темірязівської на вул. Звіринецьку. В той же час, як стверджує захисник, небезпека для ОСОБА_2 виникла в районі пішохідного переходу на перехресті з вул. Вільшанською. У зв'язку з цим, ним заявлено, що схема місця ДТП не відповідає дійсності, хоча в апеляційних скаргах належність цього доказу під сумнів не ставиться. Як зазначено вище, апеляційний перегляд відбувається в межах апеляційної скарги.

За клопотанням сторони захисту судом апеляційної інстанції був призначений експерт.

Відповідно до висновку експерта Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (далі - КНІСЕ) ОСОБА_5, з технічної точки зору застосування до ОСОБА_2 положень п. 12.1 ПДР України є неприйнятним, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_2 не вибрав безпечну швидкість. Враховуючи те, що для ОСОБА_2 виникла небезпека у результаті маневрування автомобіля, який рухався попереду, в разі ДТП можна було стверджувати про можливе порушення водієм п. 12.3 ПДР України, проте цей пункт в протоколі не зазначений.

Апеляційний суд зазначає, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

ОСОБА_5. зроблений висновок, виходячи з пояснень ОСОБА_2 про створення для останнього небезпеки водієм автомобіля «Хюндаі», який рухався перед ним.

Проте доказів того, що ОСОБА_2 діяв в стані крайньої необхідності, окрім його пояснень, не здобуто.

Такими доказами, які б об'єктивно підтверджували позицію апелянтів могли бути відеозаписи з відеореєстратора чи камер спостереження. ДТП відбулася в місці розташування приватних будинків і дипломатичного представництва.

Проте клопотань про доручення чи витребування таких відеоматеріалів до суду не надходило. Виходячи з принципів неупередженості та диспозитивності суд не може самостійно збирати докази.

З огляду на викладене, апеляційний суд не приймає як доказ невинуватості ОСОБА_2 висновок експерта ОСОБА_5 в апеляційному суді, оскільки він зроблений лише на підставі пояснень ОСОБА_2

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Порше», номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - бетонні клумби та металеву огорожу, в результаті чого пошкоджені транспортний засіб та металева огорожа.

Обставини пригоди зафіксовані на схемі місця ДТП, яка підписана ОСОБА_2 без будь - яких зауважень.

Відповідно до наданих стороною захисту фотознімків місця ДТП, на вулиці Звіринецькій в обох напрямках встановлений знак обмеження швидкості руху - 40 км/год.

З огляду на наведені докази та враховуючи розташування вулиць Звіринецької, Темірязівської та Вільшанської, організацію дорожнього руху на них, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На думку апеляційного суду, саме невиконання водієм ОСОБА_2 п.п. 12.1, 2.3 (б) ПДР України перебуває в причинному зв'язку з пошкодженням автомобіля та огорожі.

Тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу відповідає приписам ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун