Провадження № 33/824/264/2018 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участі: особи, яка притягається до адміністративного відповідальності ОСОБА_2, захисника Ратушного С.І., перекладача жестової мови Третяк І.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ратушного С.І. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 25 травня 2018 року, о 03 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. Турчина, 4, керував автомобілем марки «Пежо», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважав, що розгляд у суді першої інстанції проведений формально без участі ОСОБА_2, який про час та місце розгляду справи повідомлений не був, що призвело до порушення його права на захист, а розгляд справи за таких обставин не може вважатися повним. Вважав, що винуватість ОСОБА_2 не була доведена у ході судового розгляду. Указав на те, що ОСОБА_2 є особою з порушенням голосових зв'язок і слуху, у зв'язку із чим користується мовою жестів, що вимагало обов'язкової участі перекладача при складанні протоколу. Апелянт звернув увагу і на те, що поза увагою суду першої інстанції залишились протиріччя у поясненнях свідків факту відмови ОСОБА_2 щодо часу події правопорушення. Просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення: захисника, який підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи цієї скарги та просив її задовольнити; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за допомогою перекладача жестової мови, який апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_2 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння. Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки доказів і погодитись із ними не можливо. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та «Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння. Аналіз даних нормативних актів дає підстави стверджувати те, що відмові від проходження огляду на стан спяніння повинна передувати вимога працівника поліції про необхідність проведення такого огляду, яка грунтується на підозрі поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп'яніння за наявності певних ознак такого сп'яніння. Така вимога повинна бути зрозуміла особі, якій вона висувається. З огляду на положення ст. 7, 245, 251, 280 КУпАП для забезпечення повного та всебічного провадження у справі про адміністративні правопорушення, факт висунення особі вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп'яніння, підстави для проведення такого огляду, а також факт відмови від такого огляду повинні бути належним чином зафіксовані та стверджуватися відповідними доказами. Цих вимог закону у зазначеній справі дотримано не було. Так, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, яку вимогу поліцейські висунули до ОСОБА_2 До матеріалів справи поліцейськими доданий відеозапис із нагрудної камери, яким зафіксований перебіг подій, пов'язаних із спілкуванням ОСОБА_2 із поліцейськими. У зв'язку із цим указаний відеозапис суд визнає об'єктивним доказом і кладе його в основу при вирішенні питання про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. Із оглянутого відеозапису не можливо зробити висновок, яку вимогу висунули працівники поліції до ОСОБА_2 та, що він дійсно відмовився виконувати цю вимогу. Відповідно до пояснень ОСОБА_2, які дані ним в суді апеляційної інстанції за допомогою перекладача мови жестів, а також із наданої медичної документації вбачається, що ОСОБА_2 має стовідсоткову втрату слуху, не розмовляє, а спілкується із оточуючими за допомогою мови жестів. Однак із відеозапису вбачається, що при з'ясуванні обставин правопорушення поліцейськими перекладач мови жестів запрошений не був, в спілкування відбувалося шляхом написання певного тексту на папері. Між тим ні текст із змістом вимоги поліцейського, ні текст із змістом відповіді ОСОБА_2 поліцейськими не був озвучений та не був продемонстрований на камеру. Також аркуш паперу із цими текстами не був приєднаний до матеріалів справи. Відозапис не містить даних і про те, що ці тексти були продемонстровані свідкам, які би дійсно могли засвідчити те, що поліцейські висунули вимогу про проходження огляду на стан сп'яніння та, що ОСОБА_2 відмовся від проходження цього огляду. Таким чином доказів того, що поліцейські висунули ОСОБА_2 вимогу про проходження огляду на стан сп'яніння та, що останній відмовився від проходження цього огляду у ході розгляду справи фактично не здобуто. Суд вважає, що поліцейськими при з'ясуванні обставин події був застосований не процесуальний спосіб спілкування із ОСОБА_2 Оскільки ОСОБА_2 не чує і не розмовляє, для спілкування із ним повинен був бути запрошений перекладач мови жестів. Для цього поліцейські, відповідно до вимог ст. 262 та п.1 ч.1 ст.262 КУпАП могли здійснити адміністративне затримання ОСОБА_2, забезпечити його як перекладачем, так і захисником, оскільки він як особа затримана та яка має вади слуху повинен був бути забезпечений захисником. Не вчинивши ці дії, поліцейські допустили порушення права ОСОБА_2 на захист, яке на даний час не може бути поновлене і указує на відсутність підстав для визнання допустимими доказів, зібраних у цій справі.

Наведене указує на недоведеність того, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. У зв'язку із цим постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Ратушного С.І. задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених п.1.ч.1.ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку із відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк