АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/33/18 Головуючий у першій інстанції: Шофаренко Ю.Ф.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року апеляційний суд Дніпропетровської області в особі судді Коваленко В.Д., за участю скаржника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 в його інтересах, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину, з вищою освітою, працюючого в Управлінні Патрульної Поліції, у м. Дніпрі, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Районним судом ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 10.10.2017 року о 14 год. 30 хв. в м. Дніпро на вул. П. Калнишевського, в районі буд. 1-а, керуючи автомобілем Тойота Пріус н/з 11 3891, виїжджаючи з прилеглої території на проїзну частину, не дав дороги автомобілю Мерседес н/з НОМЕР_1, під час керування водія ОСОБА_6. Внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобі, та водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову, якою провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вказана постанова, на його думку, не відповідає вимогам Закону, матеріалам та обставинам справи.

Вважає, що обставини ДТП викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, та його поясненням. На його думку, згідно доказів, перед виїздом на головну дорогу йому видимість зліва перешкодив грузовий автомобіль, а також те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_7 рухався зі значним перевищенням швидкості, у зв'язку з чим він не міг фізично його побачити. Також вважає, що суд основним доказом його провини, мотивував своє рішення протоколом про адміністративне правопорушення від 30.11.2017 року, хоча справа судом розглянута 22 листопада 2017 року. Тому йому не зрозуміло, який протокол та яким чином суд досліджував.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які прохали задовольнити апеляційну скаргу учасників, допитавши, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що спростовуються зібраними доказами.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 225715 від 10 жовтня 2017 року, схемою місця ДТП від 10 жовтня 2017 року з фіксуванням фото-події. Зі схеми ДТП щодо розташування транспортних засобів, та пояснень ОСОБА_3 в суді І інстанції вбачається, що виїжджаючи на автомобілі під його керуванням з прилеглої території на головну дорогу, він допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес» через неуважність.

В районному суді ОСОБА_3 себе винним визнав повністю, що підтвердив і в суді 2-ї інстанції.

В апеляційному суді: ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, пояснив суду, що ОСОБА_7 рухався зі значним перевищенням швидкості, та скоїв зіткнення з його автомобілем. Також послався, що видимість зліва від нього була обмежена грузовим автомобілем.

В свою чергу ОСОБА_7 зазначив в апеляційному суді, що його автомобіль Мерседес перед ДТП рухався зі швидкістю в межах дозволеного, але не очікувано з права по ходу, різко виїхав поліцейський автомобіль і відбулося зіткнення. На місце ДТП прибули працівники поліції та склали відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення. До ОСОБА_7 претензій ні в кого не було, та ОСОБА_3 вибачився тоді перед ним, що допустив зіткнення.

Будь-яких підстав не довіряти поясненням водія ОСОБА_7 - не вбачається, остільки вони узгоджуються між собою, як в цілому так і в деталях. Порушень Правил Дорожнього руху в діях даного водія не вбачається.

Перевіривши матеріали справи вважаю, що суд правильно прийшов до висновку, що відповідно до п. 10.2 Правил дорожнього руху виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Порушення зазначеної норми скоєно саме водієм ОСОБА_3, адже останній в порушення п. 10.2 ПДР, керуючи транспортним засобом «Тойота пріус», не впевнився в безпечності своїх дій, скоїв з необережності зіткнення з автомобілем Мерседес, під керуванням водія ОСОБА_7

Ствердження ОСОБА_3, що йому заважав огляду зліва грузовий автомобіль «Фольцваген», не може бут підставою для виправдовування дій скаржника, остільки в разі належного виконання ним вимог ПДР, даного зіткнення можна було уникнути.

Також не відповідають дійсності доводи ОСОБА_3, що водій ОСОБА_7 рухався з перевищенням швидкості, та він скоїв ДТП, остільки вказане спростовано зібраними належними, допустимими та достовірними доказами.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі стосовно того, що в постанові суду І інстанції було вказано, що його провина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 30.11.2018 року та що судом було досліджено інший протокол, а не той, що було складено 10 жовтня 2017 року, то вказане не впливає на правильність висновків суду, оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що саме ним було складено даний протокол, під час якого ним було допущено технічну описку, а саме замість 03.11.2017 року помилково було зазначено дату: 30.11.2017 року. Тобто даний протокол реально було складено 03.11.2017 року.

Суттєвих порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається.

Постанова суду за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та про накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП. Дане покарання є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Тому приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області В.Д. Коваленко