ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року місто Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах Донецького апеляційного суду Сєдих А.В. за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_6., розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнувши з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 06 червня 2018 року, о 23 годині 35 хвилин, в с. Урзуф Мангушського району Донецької області, по вулиці Леніна, 12, керував автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду в медичному закладі, у встановленому Законом порядку та продуття алкотестеру DRAGER відмовився у присутності двох свідків, за що на нього було складено протокол за порушення п.2.5 ПДД України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що судом першої інстанції були порушенні його права на захист, оскільки судом розглянуто справу без його участі, а він хотів приймати участь у розгляді справи та давати пояснення з приводу подій.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши промови учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 був сповіщений належним чином про місце та час розгляду справи, однак останнім було подано до суду заяву про перенесення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю залучення захисника для захисту його прав та законних інтересів. Однак судом першої інстанції дана заява до уваги прийнята не була та справу розглянуто без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який бажав прийняти участь у розгляді адміністративної справи.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 суд першої інстанції порушив його права в адміністративному процесі, передбачені ст. 268 КУпАП, і позбавив можливості надати свої докази та пояснення.

За таких обставин постанова районного суду як незаконна підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову місцевого суду, за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд приймає нову постанову.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею районного суду, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП. не з'ясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з таких підстав. Під час розгляд справи судом порушено вимоги ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема щодо з'ясування обставин подій, що відбулись 06 червня 2018 pоку, перевірки пояснень, як самого ОСОБА_1 так і свідків та надання їм відповідної оцінки, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах провадження, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, що вплинуло на правильність прийнятого рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням без будь-який на те поважних причин, ПДД він не порушував. Коли він зупинився, працівники поліції підійшли до нього та стали вимагати від нього документи, потім сказали, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд за допомогою технічного засобу, на що він відмовився і запропонував проїхати до медичного закладу щоб там пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на це працівники поліції відмовили. Надалі працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3, якому було запропоновано бути свідком того, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Після спілкування зі мною ОСОБА_3 повідомив працівників поліції, що в мене не має жодної ознаки алкогольного сп'яніння та відмовився підписувати жодні документи. Після цього працівники поліції відпустили ОСОБА_3, оскільки він не захотів підписувати документи. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при складанні протоколу присутні не були.

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачений вичерпний перелік випадків коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було здійснено без будь яких на те підстав, та відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» такі дії працівників поліції являються незаконними, що в подальшому призвело до незаконного складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду надав свої пояснення свідок ОСОБА_3 з яких вбачається, що 06 червня 2018 року його зупинили працівники поліції та попросили бути свідком того, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння та відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Він підійшов до ОСОБА_1 та побачив, що в нього відсутні жодні ознаки перебування в стані алкогольного сп'яніння, тобто запаху з порожнини рота у нього не було, почервоніння очей не було, руки не тремтіли і на підставі цього він зробив висновок, що ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного сп'яніння та відмовив працівникам поліції у підписанні жодних документів. Також зазначив, що ОСОБА_1 просив працівників поліції проїхати до медичного закладу для огляду його на стан алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду надали свої пояснення свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з яких вбачається, що 06 червня 2018 року працівники поліції зупинили транспортні засоби під їй керуванням та відібрали документи начебто для перевірки, надалі сказали, що, якщо вони хочуть отримати свої документи їм необхідно підписати пояснення в яких зазначалось, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, для того щоб отримати свої документи вони підписали пояснення. Зазначили, що обставини які відображені в поясненнях не відповідають дійсності, при складанні протоколу вони присутні не були, в їх присутності ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції проїхати до медичного закладу для проходження огляду, на що вони відмовили.

Пояснення вищезазначених свідків відображають те, що працівники поліції діяли з грубим порушення вимог законодавства, сумнівів у достовірності пояснень вищезазначених свідків у суду не виникає, а отже протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1, являється незаконним.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведені обставини, а саме недотримання встановленої законодавством процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також невстановлення всіх необхідних даних при його складанні, на що звертається увага в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Першотравневого районного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об'єктивного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, при розгляді справи судом була допущена неповнота з'ясування обставин справи, а викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що є порушенням вказаних вимог КУпАП.

За таких обставин постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького

апеляційного суду А.В. Сєдих