Справа № 464/747/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 33/783/340/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 10.02.2018 року о 18 год. 30 хв. на вул. Дж. Вашингтона, 4, в у м.Львові, керував автомобілем марки «Peugeot 407», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року та прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно нього передати на розгляд трудового колективу ТзОВ «Західна будівельна компанія».

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що оскаржувана постанова судді є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального права, а накладене адміністративне стягнення не відповідає тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення та особі правопорушнику.

На його переконання, при прийнятті постанови суддя місцевого суду не в повній мірі врахував положення статей 21, 34 КУпАП та прийняв надто суворе рішення.

Як зазначає особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, він щиро розкаюється у вчиненому, працює на посаді водія у ТзОВ «Західна будівельна компанія», раніше Правил дорожнього руху не порушував, до адміністративної відповідальності не притягався, а від його дій тяжких наслідків не настало.

Розгляд поданої апеляційної скарги проводиться у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується долученими до матеріалів справи розписками про вручення повідомлення.

Оглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних й перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2018 року серії БР №082493, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які ствердили про відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, рапортом інспектора УПП у м.Львові Балюк І.Ю. від 10.02.2018 року про обставини зупинки автомобіля марки «Peugeot 407», д.н.з. НОМЕР_1», та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення; відеозаписом із нагрудних камер інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_2 на неодноразову вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння як на місці та і в медичному закладі, що ніким не оспорюється.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно ч. 1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

З аналізу наведеної норми закону вбачається, що застосування до правопорушника положень ст. 21 КУпАП є правом, а не обов'язком органу (посадової особи), уповноваженого вирішувати справу про адміністративне правопорушення, при цьому можливість її застосування передусім залежить від характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Хоч ОСОБА_2 щиро розкаюється у вчиненому, працює на посаді водія у ТзОВ «Західна будівельна компанія», раніше Правил дорожнього руху не порушував, до адміністративної відповідальності не притягався, однак ураховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп'яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_2, як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп'яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, однак проігнорував цю заборону, а також зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції та не вбачає підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу та застосування до останнього заходу громадського впливу.

Наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі обставини як на підставу передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно нього на розгляд трудового колективу враховуються при обранні адміністративного стягнення, однак такі не можуть бути безумовною підставою для застосування положення ст.21 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, обираючи ОСОБА_2адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, зокрема й ті, які наведені в скарзі, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року, якоюОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк