Справа № 752/3500/18
Провадження №: 3/752/2457/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.03.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Кухарська Н. А. , розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Матвіївка Семенівського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, пенсіонера, ідентифікаційний код НОМЕР_1, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 11.02.2018 року о 15 год. 50 хв. в м. Києві на вулиці Ломоносова 52/3, керуючи транспортним засобом Citroen д.н.з. НОМЕР_2, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п.п. 2.10а, 2.10в, 2.10г ПДР України.

В судовому засіданні 05.03.2018 року ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП не визнав та зазначив, що дійсно 11.02.2018 року відбулось ДТП, в результаті яого його сина махно С. отримав тілесні ушкодження. Викликавши поліцію та швидку, останні, довгий час не приїжджали, а тому він відвіз сина до лікарні та повернувся на місце пригоди. Просить закрити провадження за ст. 122-4 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки умисно на з"їзд з місця дороджньо-транспортної пригоди не мав, а навпаки вжив заходів для надання належної медичної допомоги потерпілому.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 в ході розгляду справи 05.03.2018 року просив суд закрити провадження у справі, в зв"язку з відсутністю складу правопорушення, посилаючись на підстави, які викладені в письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, його представника, приходжу до наступного висновку.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено, що залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до пятнадцяти діб.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З письмових пояснень та пояснень, які були надані під час розгляду справи, водій ОСОБА_1 не залишав місце пригоди, в розумінні наявності умислу на це, та не мав наміру на вчинення умисних дій щодо залишення місця ДТП взагалі. Після медичного обстеження сина, який потребував допомоги, він повернувся на місце пригоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Вважаю, що в матеріалах справи не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається відсутність суб"єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122-4, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 278, ст. 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, - закрити, у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Н.А. Кухарська