Справа № 640/1210/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А., за участю секретаря Ашрафової І.Р., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова матеріали, що надійшли від представника Регіонального представництва Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого начальником Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 А кв.102,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із даними, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.01.2018, до Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 з прав людини надійшло звернення потерпілої ОСОБА_4 стосовно порушення Управлінням патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України її права на інформацію.

За результатами перевірки звернення потерпілої було встановлено, що ОСОБА_4, будучи потерпілою у кримінальному провадженні №0001279, направила до Управління запит від 19.09.2017, в якому просила надати інформацію про те, чи працює ОСОБА_3 в Управлінні, та на якій посаді він перебував станом на 18.03.2017р.

Відповідь на вказаний запит було надано листом т.в.о. начальника Управління ОСОБА_1 від 20.09.2017 р. № 9056/41/14/03-2017, яким відмовлено в наданні запитуваної інформації, у звязку з відсутністю документів, підтверджуючих статус потерпілої сторони в кримінальному провадженні.

Таким чином, головним спеціалістом відділу забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 з прав людини ОСОБА_5 зроблено висновок, що відмова тимчасово виконуючого обовязки начальника Управління ОСОБА_1 у наданні потерпілій запитуваної інформації суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», а відтак, в діях т.в.о. начальника Управління ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 КУпАП, а саме ненадання інформації.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не є розпорядником публічної інформації.

Також вказав, що звернення ОСОБА_4 за своєю природою не є запитом про надання публічної інформації, оскільки ОСОБА_4 у своїй заяві посилається на КПК України та у запиті відсутні посилання на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Адвокат зазначив, що запитувану інформацію було надано ОСОБА_4 листом від 04.10.2017 за № М-1674/41/14/03-2017.

Посилався на те, що листом від 20.09.2017 було відмовлено у наданні інформації, проте у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КУпАП, а саме: ненадання інформації.

Письмові пояснення адвоката долучено до матеріалів справи (а.с.26-28).

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справу, суд забезпечує своєчасне, всебічне, повне і обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КпАП України. Особливу увагу суд звертає на зясування в справі таких питань: чи мале місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад правопорушення, передбаченого Законом; чи винна дана особа у його вчиненні; чи належить вона до субєктів даного правопорушення; чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 212-3 КУпАП стала перевірка, проведена Уповноваженим Верховної ОСОБА_3 України з прав людини за зверненням ОСОБА_4, під час якої було встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП, а саме ненадання інформації.

У своїй заяві від 19.09.2017 ОСОБА_4 вказує, що слідчим відділом Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001279, внесеного до ЄРДР 18.03.2017 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у якому ОСОБА_4 є потерпілою. Відомості за вказаним кримінальним правопорушенням були внесені за фактом нанесення їй 18.03.2017 року тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_3 Як їй стало відомо, ОСОБА_3 є працівником Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції України. Посилаючись на ст.. 91, ч. 1 ст. 93, ч. 3 ст. 93 КПК України, просила у найкоротший термін, повідомити, чи дійсно ОСОБА_3 працює в Управлінні патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції України, на якій посаді та чи був він працівником Управління станом на 18.03.2017 року (а.с.6).

Листом УПП у м. Харкові ДПП за підписом т.в.о. начальника ОСОБА_1 від 20.09.2017за № 9056/41/14/03-2017 ОСОБА_4 повідомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Зі змісту ч. 3 ст. 110 КПК України випливає, що у разі необхідності, рішення про визнання особи потерпілою може бути прийнято слідчим у формі постанови. Із тексту звернення ОСОБА_4 вбачається, що у кримінальному провадженні № 0001279 остання є потерпілою, однак до клопотання не додано жодного документу як додатку, який би підтверджував такий процесуальний статус. У звязку з тим, що УПП у м. Харкові не має змоги переконатися в дійсності статусу ОСОБА_4 як потерпілої сторони, відмовлено у наданні запитуваної інформації (а.с.7).

Так, диспозицією ч. 2 ст. 212-3 КУпАП передбачено наступний склад адміністративного правопорушення: порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Законом України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до ст. 1, передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст.. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Згідно з п. 3 до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 « Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» судам потрібно мати на увазі, що Закон № 2939-VI передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно п. 3.4 до вказаної Постанови, статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону. Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у частині другій статті 2 Закону № 2939-VI.

У п. 4.1 вказаної Постанови зазначено, що процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Як зазначено визе, при зверненні до начальника УПП у м. Харкові ДПП України ОСОБА_4 просила надати відповідну інформацію (відомості), посилаючись на ст.. 91, ч.ч. 1,3 ст. 93 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається памятка про процесуальні права та обовязки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.55 КПК України встановлено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у звязку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Оскільки ОСОБА_4 до клопотання не було надано копії документів, які б підтверджували її статус потерпілої у кримінальному провадженні № 0001279, листом від 20.09.2017 № 9056/41/14/03-2017 за підписом т.в.о. начальника УПП у м. Харкові ОСОБА_1 їй було відмовлено у наданні запитуваної інформації.

При зверненні до секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини ОСОБА_4 вказала, що 19.09.2017 вона, в порядку Закону України «Про звернення громадян», звернулась до начальника УПП у м. Харкові ДПП України із проханням надати інформацію стосовно працівника вказаного Управління ОСОБА_3

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 69 Конституції України, трактуються на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а саме ненадання інформації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 212-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 247, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.2 ст. 212-3 КУпАП провадженням закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя С.А. Колесник