Справа № 464/7163/17 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 33/783/1529/17 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 із змінами на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 23.11.2017р.

встановив:

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 23.11.2017р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 22.10.2017р. о 04 год. 45 хв. на вул. Тернопільська, 10 у м. Львові, керував автомобілем марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. В обґрунтування своїх вимог покликається на незаконність та необґрунтованість постанови суду, яка була прийнята без всебічного дослідження обставин справи та із порушенням вимог чинного законодавства. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду відсутні ознаки його сп'яніння, встановлення яких є обов'язковим. Судом не взято до уваги його заперечень щодо обставин події, а покликання у постанові на визнання ним вини не відповідає дійсності. Покликається, що заперечував результати огляду, проведеного за допомогою технічного приладу, оскільки поліцейським на його вимогу було відмовлено у пред'явлені сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу вимірювальної техніки, у зв'язку із чим, відмовився від дачі пояснень. Вважає, що результат проведеного тесту за допомогою приладу «Драгер» слід вважати недійсним, оскільки його огляд на стан алкогольного сп'яніння проведено із порушеннями. Вказує, що наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, проте такий огляд проведено не було. Зазначає, що судом першої інстанції не було допитано свідків та поліцейського, який складав протокол, не було досліджено відеозапису з нагрудної камери. Окрім цього, дана справа розглянута із порушенням територіальної підсудності, оскільки у постанові не вірно вказано, його адресу проживання, а саме - АДРЕСА_3, у той час як він зареєстрований та проживає за адресою - АДРЕСА_1, що належить до територіальної юрисдикції Перемишлянського районного суду Львівської області. Вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що він працює водієм на таксі, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, дані про його особу, зокрема, наявність на його утриманні неповнолітнього брата - ОСОБА_3, 2001р. народження.

У змінах до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову, звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням, а провадження у справі закрити. В обґрунтування покликається на своє щире каяття та визнання вини, те, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, у зв'язку із смертю матері та фактичною втрати батька, який зловживає алкогольними напоями, має на утриманні неповнолітнього брата, який є студентом. Зазначає, що дане адміністративне правопорушення вчинено ним у стані сильного душевного хвилювання у зв'язку із технічним пошкодженням свого транспортного засобу, за який він продовжує сплачувати кредитні кошти. Окрім цього, дане правопорушення полягало лише у тому, що він від'їхав декілька метрів, щоб не чинити перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Покликається, що в результаті вчиненого ним адміністративного правопорушення шкоди іншим особам не заподіяно, відсутні обставин, які обтяжують відповідальність.

Вказує, що працює водієм на таксі, і дана діяльність забезпечує їх прожиття із неповнолітнім братом. Зазначає, що орендує квартиру у м. Львові, де проживає разом із своїм братом, та фактично виконує батьківські обов'язки щодо нього, у тому числі і фінансового характеру. Звертає увагу, що немає фахової освіти, а тому позбавлення його прав водія поставить їх із братом на межу фізичного виживання, оскільки, окрім орендної плати за квартиру, ним ще сплачується кредит у банку за автомобіль.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу із змінами та просили таку задоволити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги із змінами, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №159934 від 22.10.2017р., результатом огляду на стан алкогольного сп'яніння, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, який показав позитивний результат - 0,54 ‰, письмовими поясненнями свідків та іншими матеріалами справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не у повній мірі врахував вимоги, передбачені ст.ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують відповідальність.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем реєстрації, перебування на його утриманні у зв'язку із смертю матері неповнолітнього брата - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, його майнового стану, наявності кредитних зобов'язань, пов'язаних із придбанням транспортного засобу, на якому ОСОБА_3 здійснює свою трудову діяльність, яка у свою чергу є єдиним джерелом його доходу та забезпечує проживання його та неповнолітнього брата,апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

При цьому, апеляційний суд вважає, що це буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 та недопущення скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 із змінами задоволити.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 23.11.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Партика І.В.