Справа № 382/1806/17 Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 33/780/176/18 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 252 12.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Свінціцька О.П., з участю прокурора Лавренюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні об'єднані матеріали справи № 382/1806/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1, пенсіонерку, що має на утриманні дитину-інваліда, депутата Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до постанови, ОСОБА_1, перебуваючи у статусі депутата Панфильської сільської ради VII скликання Яготинського району Київської області, тобто особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 25.04.2017 року - 05.05.2017 року на засіданні сесії вищевказаної сільської ради не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник під час голосування за прийняття рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2» за № 178-ХІ-VІІ, чим порушила вимоги, встановлені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" та ст. 591 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КпАП України. Крім того, не повідомивши Панфильську сільську раду VII скликання про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник під час голосування щодо прийняття рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2» за № 178-ХІ-VІІ, вчиняла дії та приймала рішення шляхом голосування в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, встановлені п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" та ч. 1 ст. 591 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КпАП України.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою вважати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дане правопорушення вчинене з необережності, оскільки рішення на сесії було прийнято присутньою більшістю голосів обраних депутатів сільської ради, і навіть якби остання не голосувала, відповідне рішення було б прийняте.

Вказує, що в неї був відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між її голосуванням та прийняттям рішення, так як воно було прийнято одноголосно, у зв'язку з чим реальний конфлікт інтересів не виник, а тому допущені правопорушення носять малозначний характер.

Також зазначає, що суд першої інстанції при винесенні постанови не врахував вимоги ч.2 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

Проте, відповідна постійна комісія з питань порядку та заходів щодо врегулювання можливості виникнення конфлікту інтересів у діяльності сільського голови, депутатів та членів виконавчого комітету сільської ради не створена в Панфильській сільській раді, а також відповідних функцій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів не покладено на постійну комісію з питань законності, громадського порядку і екології, і відповідних консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів мною отримано не було, будь-які навчання місцевою радою не проводилися, з пам'яткою не ознайомлена.

Заслухавши пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами і не заперечуються самою ОСОБА_1 На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП із накладенням на неї стягнення із застосуванням вимог ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Суд вважає, що стягнення на ОСОБА_1 накладене із дотриманням вимог ст.ст. 23 і 33 КУпАП. Так, судом враховано обставини, що пом»якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 вину свою визнала та розкаялася у вчиненому, обставини, що обтяжують відповідальність відсутні, судом враховано дані про особу правопорушника, а саме те, що ОСОБА_1 характеризується позитивно, є пенсіонеркою, має на утриманні дитину-інваліда, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась,її майновий стан, характер вчиненого правопорушення.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу. При цьому стягнення накладено у межах мінімального розміру, передбаченого санкцією статті за більш серйозне адміністративне правопорушення з числа вчинених.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність застосування щодо неї положень ст. 22 КУпАП та звільнення її від адміністративної відповідальності у зв»язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

За своєю правовою конструкцією склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків.

Разом з тим, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність істотної шкоди інтересам суспільства, а також відсутність прямого умислу на вчинення правопорушення, не є критерієм, за яким можливо оцінити малозначність діяння, оскільки, відповідно до принципу індивідуалізації, дії, вчинені ОСОБА_1, в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб'єктів адміністративних правопорушень за корупційні діяння, а тому апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю.

Наведене у своїй сукупності вказує на те, що постанова судді Яготинського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у звязку з чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч.1,2 ст.172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька