ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1, на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянани України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, викладених в постанові, о 06.00 годині 18 грудня 2017 року водій ОСОБА_1, у порушення п.2.5 ПДР України, знаходячись на пр.Б. Хмельницького, 169 у м. Дніпро, керував автомобілем ВАЗ д/н НОМЕР_2 з наявними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, нечітка мова, поведінка не відповідає дійсності). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_1 просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови, як пропущений з поважних причин; постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю, на його думку, в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, та закрити її на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, або на підставі ст. 38 КупАП.

Вважає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом.

У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку апелянта, є сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказуванням поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Вважає, що суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На його думку, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Вважає, що , суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Окрім цього, апелянт вважає, що справу розглянуто з істотним порушенням його процесуальних прав. У письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначено, що ознакою сп'яніння водія є те, що «зіниці очей не реагують на світло». Однак відповідно до Інструкції ознакою сп'яніння є не відсутність реакції зіниць на світло, а «звужені чи розширені зіниці, що не реагують на світло» (п. 4). Таким чином вважає, що ці пояснення є сумнівними. При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв'язку з чим такі письмові пояснення, на думку ОСОБА_1, не можна вважати доказами.

Крім цього, зазначає, що у відповідності до ст. 268 КУпАП, його повинно було бути завчасно повідомлено про дату та час судового засідання. Однак, розгляд справи відбувся 16.01.2018 року, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що громадянину ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 17.01.2018 року о 09:00 год. Тобто, розгляд справи відбувся раніше, ніж зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що таким чином порушено права ОСОБА_1

На його думку, суд не обґрунтував і обрання виду адміністративного стягнення, формально зазначивши у постанові, що враховано дані про особу правопорушника, обтяжуючі та пом'якшуючі обставини. Проте, зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджували б ці обставини або характеризували його особу.

Вважає, що в постанові суду відсутні мотиви суду про причини обрання саме такого заходу та розміру адміністративного стягнення, хоча це є обов'язковим для суду при винесенні постанови, у відповідності до ст. 280 КупАП.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови зазначає, що про дату, час та місце судового засідання він не знав. Про те, що справу вже розглянуто, апелянт дізнався лише 01.02.2018 року, коли звернувся до канцелярії суду з цього приводу. В цей же день подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, однак справу йому було надано лише 07.02.2018 року.

Враховуючи вищезазначене та те, що у період з 12 січня 2018 року по 31 січня 2018 року ОСОБА_1 знаходився у службовому відрядженні в м. Вінниця, вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущено ним з поважних причин.

В судовому засіданні апеляційної представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 повністю підтримав вимоги апеляційної іскарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи відсутність ОСОБА_1 при розгляді справи в суді першої інстанції, а також те, що та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Так, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду першої інстанції 29.12.2017 року та розглянута по суті з винесенням постанови 16 січня 2018 року, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На день винесення судового рішення, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що слухання справи відбудеться о 09.00 годині 17.01.2018 року у приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Однак, судовий розгляд зазначеної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, здійснено судом з винесенням рішення по справі 16.01.2018 року.

Отже, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності на день раніше призначеного строку, обмеживши право особи, яка притягужться до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на повний та неупереджений розгляд справи є обґрунтованими, та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Перевіривши наявні матеріали встановив, що водій ОСОБА_1 о 06.00 годин 18 грудня 2017 року керував транспортним засобом "ВАЗ" державний номерний знак НОМЕР_2 по проспекту Б. Хмельницького, 169 в м. Дніпрі, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не раегують на світло, нечітка мова, поведінка не відповідає дійсності), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії серії БД № 153730 від 18 грудня 2017 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП (а.с.1).

З рапорту поліцейського - інспектора роти № 2 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 видно, що під час патрулювання, працівниками поліції було зупинено автомобіль ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування з водієм виявлено ознаки наркотичного сп'яніння, пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я в установленому законом поряядку, водій відмовився у присутності двох свідків, у зв'язку з чим на водія складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.4).

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку (а.с.2,3).

Підстав ставити під сумнів пояснення свідків, зазначених в протоколі, відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що поліцейським було порушено порядок огляду водія на стан сп'яніння, оскільки не було запропоновано поліцейським пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів на місці, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія до медичного закладу для проходження такого огляду, а тому направлені до суду матеріали та їх аргументація, не відповідають дійсності, оскільки суперечать доказам, наявним у матеріалах справи.

Так, відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 4 розділу І - ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, нечітка мова, поведінка не відповідає дійсному.

Згідно рапорту інспектора патрульної поліції, після виявлення у водія ознак наркотичного сп'яніння, поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, однак водій в присутності двох свідків відмовився.

Таким чином, інспектор патрульної поліції, діяв відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції та вимог чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

В той же час, враховуючи той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце ще 18 грудня 2017 року, вважаю, що вказана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КупАП,- закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко