Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/45/18 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., з участю секретаря Воробей Д.О., правопорушника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, 30.11.1977

року народження, проживаючого за адресою:

вул. Молодіжна, 12, с. Нова Романівка, Новоград -

Волинського району, Житомирської області

в с т а н о в и в :

Постановою НовоградВолинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за у виді штрафу, розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 18.12.2017 року о 21 год. 00 хв. у м. Новоград-Волинський на вул. Житомирське шосе, керував автомобілем Ауді А6, д.н.з НОК644, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Зазначає, що він був позбавлений можливості бути присутнім в суді при розгляді справи, надавати пояснення та користуватися іншими правами передбаченими ст. 268 КпАП України, оскільки суд розглянув справу у його відсутність.

Також, вказує, що він 02.02.2018 року звертався до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області із обґрунтованим клопотанням про відкладення розгляду справи та витребування доказів, однак з невідомих йому причин справа була розглянута у його відсутність, чим порушені його права передбачені ст. 268 КУпАП.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Вважає, що судом було залишено поза увагою, те, що у протоколі невірно зазначено місце його роботи (підприємець), протокол складено без його присутності, в матеріалах відсутній акт його огляду, а в протоколі підписи свідків.

Усі інформація зазначена у протоколі, а зокрема, що йому були розяснені права, що він відмовився від підпису, від проходження медичного огляду, від отримання тимчасового дозволу на керування та, що у нього було вилучено посвідчення водія не відповідає дійсності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого спяніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан спяніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння чи перебування під дією лікарських засобів працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, погоджується з таким висновком і суд апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема: протоколом серії БД №036415 від 18.12.2017 року посвідченого підписами свідків про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в установленому законом порядку, а також про розяснення йому його прав та відмови останнього від підпису протоколу та надання пояснень; актом про відмову від огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів посвідченого підписами свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснили, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти медичний огляд на місці за допомогою портативного пристрою чи проїхати у медичний заклад, однак він відмовився.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Зазначеними доказами, які є належними, допустимими та достовірними, повністю спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції положень Закону. На думку апеляційного суду, при перевірці обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з огляду на твердження ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 завчасно знав, що стосовно нього у суді перебуває на розгляді протокол про адміністративне правопорушення, який призначений до розгляду на 11.01.2018 року (а.с. 10), однак в судове засідання він не зявився, надіславши клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, висловив бажання надати пояснення про обставини справи, а також про відкладення розгляду справи.

Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 надав йому достатній час для підготовки до судового розгляду та отримання правової допомоги.

Про те, 02.02.2018 року на адресу суду знову надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, для отримання правової допомоги, оформлення та подання до суду клопотань по суті справи, однак причин про неможливість явки до суду як 11.01.2018 року так і 02.02.2018 року він не вказав, проігнорувавши виклики до суду.

Зазначена поведінка ОСОБА_7, який мав достатньо часу щоб підготувати свій захист, не зявлявся в судові засідання без поважних причин, а лише давав письмові вказівки суду свідчить про спрямованість його дій на перешкоджання та затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності враховуючи термін накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було відновлено право ОСОБА_7 , надано йому можливість в повній мірі скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Апеляційний суд, аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, вважає їх суперечливими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх неправдивими, спрямованими на уникнення останнім від адміністративної відповідальності.

Не спростовують висновки суду і пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 допитаних за клопотанням апелянта, які не заперечили присутність свідків при спілкуванні працівників поліції з ОСОБА_1 та його відмову «дихати у трубку».

Що стосується їх пояснень про бажання ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, ненаданні йому можливості дати пояснення та підписати протокол то в цій частині суд апеляційної інстанції до них ставиться критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи та поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того, з пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 вбачається, що вони не були безпосередніми очевидцями усього часу спілкування працівників поліції з ОСОБА_1, оскільки перебували поряд з ними лише невеликий період часу та сприймали інформацію зі слів останнього, а тому вони на думку суду не можуть надати обєктивну та повну інформацію щодо обставин зупинки, виявлення ознак спяніння, фіксування та дій працівників поліції та ОСОБА_1

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах відсутній акт його огляду, а в протоколі підписи свідків є надуманими.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи ОСОБА_1, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП йому призначено мінімальне стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_8