Провадження №3/359/32/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи в матеріалах справи відсутні, посвідчення водія серії ВАН № 448891, виданий Бориспільським РЕВ, від 15 березня 2013 року -

в с т а н о в и в:

21.12.2017 року о 12 год. 30 хв. в м. Борисполі Київської області по вул. Лютнева, 42, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння, згідно висновку Бориспільської ЦРЛ від 21.12.2017 року №294. Огляд на стан наркотичного спяніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога. ОСОБА_1 своїми діями порушив п.п. "а" п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2 просив справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що дійсно в той день і час його довіритель ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1. Рухаючись в м. Борисполі Київської області по вул. Лютнева, 42, був зупинений працівниками поліції. В ході розмови з ними, в інспекторів виникла підозра, що він керує автомобілем в стані наркотичного спяніння. Даний факт він почав заперечувати, з метою встановлення чи спростування вказаного факту, він поїхав разом з інспекторами до Бориспільської ЦРЛ, де надав лікарю для проведення тесту, власні біологічні матеріали (сечу). Після чого лікар провів тест і сказав, що він знаходиться у стані наркотичного спяніння, під дією амфетаміну, маріхуани. Даний факт він заперечував незважаючи на це повторний аналіз проведений не був. Окрім того, під час проходження медичного освідчення ОСОБА_1 працівниками поліції та лікарем порушено відповідний Порядок та Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння та ряд вимог КУпАП.

Свідок ОСОБА_3, який на момент зупинки автомобіля знаходився в салоні та перебував в якості пасажира повідомив, що ознак наркотичного спяніння він не бачив, поведінка в ОСОБА_1 була адекватна, мовна здатність непорушена а міміка звичайна.

ОСОБА_4 викликана в судове засідання в якості експерта повідомила, що освідування водіїв на стан наркотичного спяніння в Бориспільській ЦРЛ проводиться згідно графіку роботи лікарем-наркологом, при його відсутності зав. Приймальним відділенням, після 16 год. 00 хв., в вихідні та святкові дні черговим лікарем, після спеціальної підготовки. ОСОБА_4 додала, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів; за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоровя, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоровя, у якому проводився відбір біологічного середовища; предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. ОСОБА_5, яка проводила освідування водія ОСОБА_1 на встановлення стану наркотичного спяніння, є черговим лікарем приймального відділення та не являється лікарем-наркологом. Зразки біологічного середовища (сечі) для лабораторного дослідження черговим лікарем ОСОБА_5 відбиралися у одну ємності.

Заслухавши пояснення представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України з наступних підстав.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом.

У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз.

У відповідності до п. 6 вказаної Постанови КМ України, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Матеріали справи не містять відомостей, що на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським було дотримано вищевказаних вимог Закону, а саме запропоновано водію ОСОБА_1 пройти тест на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів.

Крім того, пунктами 7, 8, 9 вищевказаної Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обовязкове; метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння; використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктами 10, 11,12 Інструкції передбачено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів; за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоровя, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоровя, у якому проводився відбір біологічного середовища; предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Даними пунктами Інструкції чітко передбачено, що лікар під час огляду водія на стан наркотичного спяніння, повинен був відібрати зразки біологічного матеріалу та провести відповідне лабораторне дослідження. Матеріали справи не містять таких відомостей.

Крім того, пунктами 15, 16, 19 Інструкції встановлено, що за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоровя. На підставі вказаного акту складається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів 20, 17 Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

В наявному в матеріалах справи висновку, в графі «висновок огляду» лікарем визначено, що начебто водій ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного спяніння (амфетамін, маріхуанна), проте даним визначенням не можливо конкретно встановити під дією яких саме речовин перебував водій ОСОБА_1, ступінь інтоксикації організму, оцінити величину прийнятої дози, час останнього вживання заборонених препаратів, а також уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння.

З огляду на дані обставини, враховуючи вищевказані норми законодавства, можливо стверджувати, що інспектори поліції та лікар, фактично порушили процедуру огляду водія на стан наркотичного спяніння, яка передбачена вищевказаними нормативно-правовими актами

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення -адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Враховуючи вищевикладене, слід прийти до висновку, що в справі відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9 (а) ПДР України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений всупереч вимогам ст.ст.254,256, 266 КпАП України та Постанови КМ «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів» що був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, а також Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи .

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт порушення, а в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази провини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк