№755/2952/18
№3/755/1977/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 059158, ОСОБА_1, 17 лютого 2018 року о 02 годині 00 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, у м. Києві по пр-ту Броварському, 18-Д, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода; запах з порожнини рота; нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 17 лютого 2018 року, десь приблизно після 12 години ночі, він разом зі своїм знайомим поверталися з хокею на його автомобілі, так як їхали після останньої гри. Дорогою додому вони розмовляли і вирішили поговорити про свої справи. Під час розмови вирішили відкоркувати пляшку вина біля автомобіля, після чого, його знайомий повинен був викликати таксі, а він драйвера для того, щоб доїхати додому. У подальшому, вони зупинилися в дозволеному місці, припаркували автомобіль, вийшли з нього і довгий час розмовляли. Закінчивши розмову, його знайомий викликав таксі та поїхав, а він присів до свого автомобіля з метою в подальшому викликати драйвера. У подальшому, під'їхав автомобіль з працівниками поліції, які підійшли до його автомобіля, почали стукати, після чого сказали, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Він у свою чергу пояснив, що він автомобілем не керував, за кермом алкогольні напої не вживав, автомобіль стояв і стоїть припаркований і ніхто на ньому в цей час нікуди не їхав. Однак, працівники поліції на це не звертали уваги і почали говорити, що він відмовляється він проходження на стан сп'яніння. Він продовжував їм пояснювати, що він не керував транспортним засобом, автомобіль стояв припаркованим, а тому і не має підстав для проходження медичного або будь-якого іншого огляду. У подальшому, працівники поліції склали відносно нього протокол за ст. 130 КУпАП і в цей час приїхав драйвер, якого він викликав, та він поїхав. Прохав справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він таке правопорушення не вчиняв, має водійський стаж, ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки сам негативно відноситься до ситуації, коли особи керують автомобілем у будь-якому стані сп'яніння. Крім того, пояснив, що та обставина, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, підтверджується самим протоколом, у якому не зафіксована обов'язкова зупинка транспортного засобу на вимогу поліцейського та не встановлений факт керування ним. У протоколі лише зазначено, що він знаходився в автомобілі. Також, не керування автомобілем підтверджується відеоматеріалами інспекторів патрульної поліції, на яких зафіксовано, що його автомобіль стояв на узбіччі у дозволеному ПДР місці. Оскільки, він не керував автомобілем, вимога інспектора, що передбачена пунктом 2.5 ПДР стосовно зобов'язання водія пройти медичний огляд з метою встановлення стану, зокрема алкогольного сп'яніння, була безпідставною. Після доведення ним аргументації щодо безпідставного оформлення інспектором вказаного протоколу, патрульними було зазначено, що вони не встановили факт керування, а записали у протоколі лише його знаходження в автомобілі.

У судове засідання неодноразово було викликано інспектора патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 059158 відносно ОСОБА_1, однак до суду ніхто не з'явився. З Управління патрульної поліції у м. Києві до суду було надіслано відеозапис, який був предметом перегляду в судовому засіданні.

Крім того, до суду також було викликано свідків, які належним чином повідомлялися, однак, до суду не з'явилися.

Враховуючи строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, в супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 долучено рапорт інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві, з якого вбачається, що у ході патрулювання ними було виявлено автомобіль НОМЕР_1, який був припаркований та за кермом знаходився водій ОСОБА_1, в якого у ході спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння та останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 долучено пояснення двох свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які містяться на друкованому бланку, є ідентичними із зазначенням, що в їх присутності водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння, однак, у самому протоколі взагалі не вказано, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 та що саме йому було запропоновано.

Зокрема, як було наведено вище, ОСОБА_1 у своїх поясненнях чітко повідомив, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а тільки знаходився в автомобілі, який був припаркованим і він нікуди не їхав.

Крім того, із рапорту працівника поліції також вбачається, що у ході патрулювання ними було виявлено автомобіль НОМЕР_1, який був припаркований та за кермом знаходився водій ОСОБА_1, тобто ним ніхто не керував.

У зв'язку з викладеним, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1, рапорту працівника поліції, а також з переглянутого в суді відеозапису слідує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а автомобіль в якому він перебував не рухався, оскільки був припаркований.

Крім того, у самому протоколі про адміністративне правопорушення, також не вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а зазначено, що тільки знаходився за кермом.

Оскільки, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а п. 2.5 Правил дорожнього руху зобов'язує на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лише водія, яким, відповідно до п. 1.10 цих Правил, є особа, яка керує транспортним засобом, підстав для проходження ОСОБА_1 медичного чи будь-якого іншого огляду, як і для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП про відмову від проходження такого огляду, не було.

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1, то провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: