Категорія: ч.1 ст.164 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Савонік Н.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2018 щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, водій автотранспорту ФОП ОСОБА_3,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, без конфіскації майна.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 352,40 грн. судового збору.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 надавав послуги з регулярних перевезень пасажирів на міжобласному автобусному маршруті «Зарічне-Луцьк», ТЗ БАЗ , д.р.н. НОМЕР_1, без оформлення витягу з дозволу, схеми маршруту розкладу руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

У поданій 18.10.2018 апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки після розгляду справи, у якій брав участь його захисник, суддею не було проголошено повний текст оскаржуваної постанови. Станом на 27.09.2018 дана постанова була відсутня і в Єдиному державному реєстрі судових рішень, не була надіслана поштовим відправленням учасникам справи. Лише за відповідною заявою захисника до суду, копія оскаржуваної постанови була надіслана їм 12.10.2018, що стверджується штриховим ідентифікатором за № 127, який міститься на конверті, долученим до апеляційної скарги.

Також ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі через відсутність в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. Посилається на те, що він з 15.02.2018 офіційно працює в приватного підприємця ОСОБА_3 водієм автотранспорту, що стверджується записом у трудовій книжці. ОСОБА_3 з 16.06.2013 мав відповідну ліцензію для надання послуг з перевезення автобусами пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, у якій зазначено про необмежений строк її дії. Суд послався у постанові на ту обставину, що 22.08.2018 ОСОБА_3 було анульовано документи на перевезення пасажирів на міжобласному маршруті «Зарічне - Луцьк», проте, не звернувши увагу на суб'єктний склад адміністративного правопорушення, дійшов висновку про притягнення до відповідальності водія автобуса у зв'язку з наведеною обставиною. Стверджує, що він не провадив жодної самостійної господарської діяльності, не отримував дохід, а виключно виконував свої трудові обов'язки, виконував функції, покладені на нього роботодавцем - ФОП ОСОБА_3, за що отримував заробітну плату.

Таким чином, постанова судді, на думку ОСОБА_2, є незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення захисника Савонік Н.І., яка підтримувала апеляційну скаргу та просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді і закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи, в матеріалах справи наявна інформація, що лише 09.10.2018 копія оскаржуваної постанови надіслана поштовим зв'язком учасникам справи та вручена їм 12.10.2018 (а.с.41, 49), на думку апеляційного суду, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки зазначений строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, у даному випадку суддею місцевого суду вищезазначені вимоги Закону належним чином не виконані.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність обов'язкових об'єктивних і суб'єктивних ознак складу правопорушення.

Однак у даному випадку, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм помилково дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

Частина 1 ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Як вбачається із вимог ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за відповідними договорами.

Також, під час апеляційного розгляду даної справи не встановлені об'єктивні дані на підтвердження того, що ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації, а саме, надавав послуги по перевезенню пасажирів без оформлення відповідних дозволів.

Оскільки, норма ст.164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов'язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015, яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб'єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Також, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_2 виконував функції водія приватного підприємця ОСОБА_3, який повинен мати відповідні ліцензії на зайняття діяльністю, пов'язаною з пасажирськими перевезеннями.

Тому дії ОСОБА_2, який був водієм автобуса, що належить його роботодавцю, не можуть кваліфікуватись як заняття господарською діяльністю.

Перевіркою матеріалів даної справи встановлено одноразовий факт надання ОСОБА_2 послуг з перевезення пасажирів, при цьому важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, у порушення вимог законодавства, не зазначено, що саме ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність систематично (два і більше разів), тобто здійснював свою діяльність на постійній основі, з надання платних послуг з перевезення громадян.

А тому, із урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що відсутність в діях ОСОБА_2 систематичності в провадженні господарської діяльності виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді даної справи, на вказані вище обставини уваги не звернув, та не конкретизував обставини вчинення саме ОСОБА_2 правопорушення і не навів відповідної мотивованої оцінки доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП

Тому, доводи апелянта стосовно неправомірного застосування до нього судом першої інстанції адміністративного стягнення є обґрунтованим, виходячи з того, що суду не надано доказів того, що він є суб'єктом даного правопорушення, а його дії не відповідають диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі щодо нього за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2018 щодо нього.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2018 щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов