Справа № 559/267/18
Номер провадження 3/559/94/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2018 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Ходак С.К.

секретаря судового засідання Федчук А.А.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2018 року, ОСОБА_2 11.02.2018 о 22 год. 00 хв. на 386 км. 250м. на а/д М-06 Київ-Чоп керував т/з CHRYSLER Voyager д.н.з. ОР 69911 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotester 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №256712.

Окрім того, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2018 року, ОСОБА_2 12.02.2018 о 22 год. 00 хв. на 386 км. 250м. на а/д М-06 Київ-Чоп керував т/з CHRYSLER Voyager д.н.з. ОР 69911, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. При ДТП автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серї БР №256713.

Згідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що факт керування заперечує, оскільки даним транспортним засобом керував ОСОБА_5 Свідки, зазначені в протоколі, лише були присутні під час відмови від проходження медичного огляду. З протоколом не згідний.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 подав до суду клопотання про закриття провадження у зв'язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень та дав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні (а.с. 49-59 матеріалів 3/559/94/2018).

Допитанаий в залі судового засідання свідок ОСОБА_5, підтвердив покази ОСОБА_2 та пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 знаходилися у транспортному засобі, яким керував він, після того, як він допустив з'їзд автомобіля на узбіччя, де зіткнувся із електроопорою, пішов шукати трактор, щоб витягнути автомобіль, а ОСОБА_2 та ОСОБА_6 залишилися на місці ДТП. ОСОБА_2 не керував транспортним засобом.

Допитана в залі судового засідання свідок ОСОБА_6, підтвердила покази ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 та пояснила, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а за кермом був ОСОБА_5.

Допитаний в залі судового засідання свідок ОСОБА_3, пояснив, що коли він прибув на місце ДТП, ОСОБА_2 заперечував факт керування транспортним засобом, казав, що водій автомобіля пішов в сусіднє село за допомогою, щоб витягнути машину. Особисто він та свідок ОСОБА_4 засвідчували факт відмови від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2

Допитаний в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_7, дав пояснення у відповідності до фактів викладених у протоколах та пояснив, що коли вони прибули на місце ДТП біля автомобіля знаходився ОСОБА_2, який сказав, що він керував транспортним засобом, однак в подальшому даний факт заперечувався ним.

В судове засідання, з метою перевірки показів наданих в судовому засіданні учасниками, неодноразово викликався для допиту в якості свідка ОСОБА_4, однак, в судове засідання не зявився.

Вислухавши всіх учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 ), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачених ч. 2 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В судовому засіданні було встановлено наступне. Протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 серії БР №256712, за фактом керування транспортним засобом 11.02.2018 о 22 год. 00 хв.в стані алкогольного сп'яніння, було складено 12.02.2018 (а.с.4 матеріалів 3/559/94/2018). Протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 серії БР №256713, за фактом вчинення ДТП 12.02.2018 о 22 год. 00 хв. було складено 12.02.2018 (а.с.3 матеріалів 3/559/94/2018), хоча подія мала місце 11.02.2018, розбіжності у датах подій не уточнені та не виправлені.

Суд не може погодитися з висновками інспектора про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані сп'яніння (повторне під час року), та адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. У відповідності до диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності є повторне протягом року керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП є порушення правил дорожнього руху, ОСОБА_2 не заперечує, що він вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного спяніння, проте заперечує сам факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 не підтвердженим жодним наявним матеріалах справи доказом, а навпаки, спростований показами, даними в судовому засіданні самим ОСОБА_2 та свідками.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо, зокрема відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 36, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 та ст. 124 КУпАП закрити, в звязку відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: