АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/5615/17 Суддя 1-ї інстанції: Сорока О.П.
Провадження № 33/790/16/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом, 23.07.2017 року о 01.15 ОСОБА_2, на перехресті вулиць Чумацька та Московська у м. Ізюм керував автомобілем ВАЗ 20124 державний номер. АХ 8261 АТ з явними ознаками алкогольного спянніння. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР).

На постанову районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2017 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що постанова була винесена суддею з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, так як суд розглянув справу не зважаючи на його заяву про відкладення судового засідання у звязку із захворюванням.

Зазначає, що в даній справі його міститься клопотання про допит свідків, а саме ОСОБА_4, який насправді і був за кермом автомобіля, а він, ОСОБА_2, знаходився на передньому пасажирському сидінні, автомобіль вже було припарковано, і він не рухався. Вказує, що до матеріалів справи не додано відеозапис з нагрудних камер співробітників поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичнийо гляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо того, що ніби то не він був водієм автомобіля, оскільки допитаний в судовому засіданні апеляційного суду інспектор Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 повідомив, що 23.07.2017 року під час патрулювання Ізюмського району в м. Ізюм близько 03:00 год. Ним було виявлено водія автомобіля ВАЗ, а саме ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, що рухався з відкритим багажником, при цьому водій мав всі ознаки алкогольного спяніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на що водій відмовив відмовою.

Сам ОСОБА_2 під час надання пояснень апеляційному суду вказав, що після того, як працівники поліції підійшли до автомобіля, він, підіймаючись ніби то з пасажирського сидіння, упустив ключі від автомобіля. Про те, що ключі випали у ОСОБА_2 підтвердив і працівник поліції ОСОБА_6

Таким чином, апеляційний суд вважає, що наявність у ОСОБА_2 ключів від замку запуску двигуна автомобіля повністю узгоджується з показами ОСОБА_7 про те, що саме ОСОБА_2 і був водієм автомобіля, а враховуючи зміст письмових пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_9, викладених ними власноручно, і в яких немає відомостей, що ОСОБА_2 заперечував те, що саме він був водієм, погоджується зт висновком суду першої інстанції про невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 2.5 ПДР України.

За таких обставин, порушень процесуального порядку оформлення адміністративного правопорушення, у тому числі тих, на які посилається апелянт, не встановлено.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», практики Європейського суду, Конституції України, у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2017 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1