Справа № 359/8853/18
Провадження № 3/359/3367/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від ГУ ДФС в Київської області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-2 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого керівником ПП «Авентин», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер не встановлений,

в с т а н о в и в :

З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії № 109 від 30.10.2018 слідує, що ОСОБА_1 будучи керівником ПП «Авентин» допустив порушення п. 57.1., п.57 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно подав платіжне доручення на перерахування належної до сплати податку на прибуток в сумі 133215,40 грн., зі строком сплати 19.08.2018, фактично перераховано 20.08.2018, чим вчинив дії, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суддя встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, дослідивши матеріали адміністративної справи та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені 251 КУпАП, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП судом не встановлений виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до приписів положення ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зокрема з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ході розгляду даних адміністративних матеріалів встановлено, що ГУ Державної фіскальної служби в Київській області проведено камеральну перевірку дотримання вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010, ПП «Авентин», щодо своєчасності сплати суми податку на прибуток.

За результатами перевірки складено акт від 18.09.2018 за № 3729/10-36-51-01/36758943.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом в ході перевірки підприємства встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями за несвоєчасну сплату узгодженої суми податку на прибуток в сумі 133215,40 грн., зі строком сплати 19.08.2018, фактично перераховано 20.08.2018.

На підставі акту перевірки, 30.10.2018 відносно керівника ПП «Авентин» ОСОБА_1 складено адміністративний протокол №109 за ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Надаючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд виходить з наступного.

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 49.18. ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

При цьому передбачено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 49.20 ПК України).

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Отже, Податковим кодексом України визначено, що платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену в поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації, крім випадків, установлених ПК України. При цьому передбачено: якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Однак, ПК України не визначено граничного строку сплати податків, якщо останній день сплати припадає на вихідний (святковий) день.

Разом з тим, у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS N 76) від 16 травня 1972, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказано, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін "diesadquem" означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

У відповідності до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, виходячи з наведених норм, можливо дійти висновку, що граничний строк сплати узгодженого податкового зобовязання зі сплати податку на прибуток, який спливав 19 серпня 2018 та перепадав на вихідний день, а відтак перший операційний (банківський) день, що настає після нього 20.08.2018, у відповідності до чого здійснено сплату даного податкового зобовязання у розмірі 133215,40 грн., - 20.08.2018, тобто без порушення граничного строку сплати податкового зобовязання.

Вказана правова позиція узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в ухвалах від 18.05.2018 № К/9901/46904/1, від 10.05.2018 № К/9901/39571/18.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 162-3 КУпАП під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-2 ч.1, 251, 256, 247 ч.1 п.1, 284 КУпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий