Справа № 750/1101/18 Головуючий у 1 інстанції Григор'єв Р. Г.
Провадження № 33/795/143/2018
Категорія - ч. 2 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

29 березня 2018 року місто Чернігів

Суддя апеляційного суду Чернігівської області Антипець В. М., розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури Олєйнікова А. В. на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2018 року про закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, особою, щодо якої винесено постанову, її захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Таким правом, згідно ч.5 ст.7 КУпАП, прокурор наділений під час нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Прокурор після відмови у прийнятті апеляційної скарги, повторно направив апеляційну скаргу поштою поза межами строку на апеляційне оскарження, на рішення суду, яким не застосовані заходи впливу, провадження закрите за малозначністю правопорушення.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону».

У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві, завжди тлумачиться на користь особи.

Посилання прокурора на інформаційні листи Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2015 року №9-749/0/4-15 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» та від 12.05.2016 року №9-1301/0/4-16, не змінюють чинного законодавства, навпаки 22 травня 2017 року за №223-943/0/4-17 цим же судом 30 квітня 2015 року направлений інший лист, в якому наприкінці дрібним шрифтом зазначено, що застосування норм КУпАП, які регулюють право прокурора на оскарження постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення, з огляду на те, що він не враховує останніх законодавчих змін від 16 березня 2017 року, слід вважати таким, що не можуть бути використані.

Отже, апеляційна скарга подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, з пропуском без поважних причин 10 денного строку на оскарження, підлягає поверненню без розгляду.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури Олєйнікова А. В. на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2018 року про закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю правопорушення, повернути без розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Антипець