Справа №490/9109/17 28.03.2018
Провадження №33/784/139/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Ямкової О.О.

за участю: секретаря Тищенка Л.С.,

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 січня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 15 жовтня 2017 р. о 05 годині 30 хвилин в місті Миколаєві по вул. Херсонське шосе, 68 водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з рота, тремтіння пальців рук, млява мова, почервоніння обличчя. За результатами огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» було встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, що складав 2.17 проміле з результатами якого ОСОБА_1, погодився, підписавши у встановленому законом порядку відповідний акт, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження постанови, скасувати постанову та закрити провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зазначає, що не був присутнім при розгляді справи, через хворобу, а копію оскаржуваної постанови зміг отримати тільки 1 березня 2018 року.

Вважає, що суд, розглядаючи справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не пересвідчився, що йому вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, і що його право бути присутнім на суді не порушено.

Крім того, на думку апелянта судом не з'ясовано усіх обставин справи, а його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, так як зазначені обставини мали місце не 15 жовтня, а 19 жовтня, і він зміг продути в Драгер тільки з п'ятої спроби, а тому не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 викликався в судове засідання, призначене на 22 листопада 2017 року, однак звернувся до суду з заявою про відкладення слухання справи у зв'язку з хворобою. В подальшому слухання справи призначалось на 15 грудня 2017 року та 10 січня 2018 року, відомості про отримання апелянтом судових повісток в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з копій заяв доданих до апеляційної скарги ОСОБА_1, починаючи з 1 лютого 2018 року неодноразово звертався до Центрального районного суду м. Миколаєва з проханням повідомити йому про розгляд справи, однак таку відповідь з копією оскарженої постанови йому було направлено судом лише 22 лютого 2018 року.

За такого твердження апелянта, що копію оскаржуваної постанови він отримав 1 березня 2018 року, повністю підтверджуються наданими ним копіями заяв, супровідного листа Центрального районного суду м. Миколаєва та копії конверта.

Більш того, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень України оскаржувану постанову направлено судом до реєстру лише 13 березня 2018 року, а оприлюднено 16 березня 2018 року.

За такого ОСОБА_1 не мав можливості довідатись про результат розгляду справи, раніше ніж 1 березня 2018 року.

За наведених обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і апеляційна скарга подана в десятиденний строк з моменту отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, показання свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, тремтіння пальців рук, млява мова, почервоніння обличчя. Водій пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» №0442, за наслідками якого встановлено алкогольне сп'яніння у 2,17проміле, з якими ОСОБА_1 погодився.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об'єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7, розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та у присутності двох свідків, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які підтверджені ними у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, що відповідав 2,17проміле, та погодився з результатами газоаналізатора, про що він та свідки поставили свої підписи у відповідному акті.

Також свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 показали, що тестер показав результат з другої чи третьої спроби його продути ОСОБА_1, так як коли тест показує результат, то він видає звук, але такий звук відбувся тільки внаслідок чергової спроби його продути та показав високий рівень алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_4 додатково зазначив, що ОСОБА_1 за усіма зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного сп'яніння, та на усне роз'яснення поліцейських, після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, пройти огляд у медичному закладі, відмовився від такої пропозиції, так як з результатами огляду на місці погодився, про що усі учасники огляду поставили підписи у акті.

Посилаючись на те, що неодноразово продував алкотестер, ОСОБА_1 вважав його результат сумнівним, але такі його доводи спростовані як показами свідків, допитаних у суді апеляційної інстанції, так і складеним актом, якій підписано ОСОБА_1 без зауважень. Фіксація технічним засобом один раз результату на стан сп'яніння, незважаючи на кількість спроб його продути, не є підставою вважати, що алкотестер був несправний, навпаки, такі обставини можуть свідчити про неадекватність поведінки особи, яка намагається виконати свій обов'язок щодо проходження огляду, та стан цієї особи відповідає результату тесту в 2,17проміле.

Доводи захисника ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для використання поліцейськими технічного засобу, позначеного в акті як алкотестер «Драгер» №0442, не охоплюються межами доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, а тому не підлягають обговоренню.

Крім цього, на спростування вищенаведених доводів ОСОБА_1 мав можливість надати дані про свою тверезість за допомогою особистого проходження огляду в МОНД, але пояснив суду, що не вважав за потрібне це робити.

Наявність у протоколі про адміністративне правопорушення відмітки про «незгоду» особи, що притягається до адмінвідповідальності, не є тотожним значенню «згоди» за результатами огляду, оскільки перше стосується суті порушення, а друге - порядку та наслідків проведення самого огляду на стан сп'яніння.

Безпідставними є заперечення апелянта щодо дати цієї події.

Такі твердження спростовані не тільки письмовими доказами у справі та показами свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, але на думку суду можуть бути і наслідками тяжкості стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_1, який був зафіксований 15 жовтня 2017 року за допомогою технічного засобу та в присутності свідків.

Також неспроможними є доводи апелянта про необхідність закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, з урахуванням того, що станом на 22 лютого 2018року рішення по його справі не було прийнято.

За матеріалами справи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було ухвалено 10 січня 2018 року, тобто в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП, а дата її направлення до відповідного реєстру не може бути належним спростуванням дати ухвалення судового рішення.

В той же час ці обставини є підставою як для поновлення строку на оскарження, так і для притягнення судді до визначеної законом відповідальності щодо порушення строків внесення судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень України.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте суддею рішення по своїй суті є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 січня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Ямкова