Провадження № 3/638/168/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2018 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Управління патрульної поліції у м. Харкові відносно:ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

20.12.2017 року вищезазначений адміністративний матеріал надійшов у провадження судді Хайкіна В. М. на підставі розпорядження №02-48/1194 від 20.12.2017 року.

Ввідповідно до протоколу серії БР 226348, ОСОБА_1 27.11.2017 року о 03 годині 50 хвилин у м. Харків, пр-т. ОСОБА_2 59-Б, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DRAGER» 6820 ARHE-0215 в присутності двох свідків, проба позитивна 1, 70о/оо.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 23.02.2018 року, не зявився.

Водночас захисником особи ОСОБА_3 у судовому засіданні подано клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю зявитися до суду через хворобливий стан.

Суддя, ознайомившись із клопотанням, відмовляє у його задоволенні, оскільки справка «Харківської міської стоматологічної поліклініки №7» видана 23.02.2018 року ОСОБА_1 про те, що «…он находился на лечении у врача-стоматолога 23.02.2018 с 08:00 до 11:00, D. S. Глубокий кариес 3.6. Лечение проводилось под мандибулярной анестезией. 23.02.2018. ОСОБА_4», в той час як засідання призначене на 23.02.2018 року о 09 годині 30 хвилин, тобто справка видана на майбутнє, що ставить її під сумнів та не може прийматись судом до уваги.

Окрім того, в судове засідання, призначене на 15.01.2018 року ОСОБА_1 не зявився, у звязку з тим, що повістка повернулась до суду «за закінченням встановленого судом строку зберігання», суд здійснив ще один виклик особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення для забезпечення особі реалізації його права на особисту участь у судовому засіданні.

14.02.2018 року ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 подали клопотання про перенесення судового засідання у звязку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи , та судом було задоволено клопотання з метою реалізації права на ознайомлення з матеріалами справи.

20.02.2018 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про перенесення судового засідання у звязку з тим, що він знаходиться на прийомі у лікаря стоматолога з гострим зубним болем, що підтверджено справкою «Харківської міської стоматологічної поліклініки №7», водночас суд повідомив захисника особи про наступну дату судового засідання 23.02.2018 року.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права. Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 є позицією його захисту, спрямованою на уникнення від відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, а тому вважає за можливим проводити розгляд справи без його участі, окрім того у ОСОБА_1 є кваліфікована професійна правова допомога в особі захисника ОСОБА_3

Так, з клопотання ОСОБА_1 вбачається, що вину у вчиненні правопорушення останній не визнає.

Захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_3 у судовому засіданні наголосив, що результати алкотестеру є спотвореними, водночас надав інформацію про погодні умови 27.11.2017 року за даними метеостанції Харків (Основа) найближчої до вул. Людвіга Свободи, 59А. Окрім того, заявив клопотання про виклик працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, а також звернув увагу суду на те, що попередній захисник ОСОБА_6 був допущений до справи неправомірно, оскільки ордер на наданні правової допомоги не є таким, що відповідає вимогам закону.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що діями водія ОСОБА_1 порушені вимоги пункту 2.9-А Правил дорожнього руху України: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зокрема в частині керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №226348 від 27.11.2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, даними на місті вчинення адміністративного правопорушення, та згідно яких ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою «DRAGER» ARHE-0215, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1, 70о/оо, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом алкотестеру «DRAGER» ARHE-0215, згідно якого проба позитивна та складає 1, 70о/оо, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.11.2017 року.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Згідно пункту 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. ОСОБА_1 своїм правом не скористався, протокол підписав, жодних клопотань при складанні протоколу серії БР №226348 від 27.11.2017 року не заявляв, лише у графі протоколу - Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення ОСОБА_1. зазначив, що «… не согласен…».

Будь-яких зауважень до результатів тесту чи погодних умов, які можуть, на його думку, впливати на результати алкотесту, ОСОБА_1 не зазначив, а просто відмовився від проставляння підпису у цій графі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції ОСОБА_1 не надав.

Судом було здійснено виклик осіб, які були присутні на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема свідків та працівників поліції, проте вони в судове засідання не зявилися, окрім того у судді відсутні підстави недовіряти їхнім письмовим поясненням.

Щодо твердження захисника ОСОБА_1 про спотворення результату на стан алкогольного спяніння внаслідок погодніх умов, суд вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, а також такими, що не спростовують результат «DRAGER» ARHE-0215.Окрім того, захисником не доведено, що погодні умови можуть деформувати результат до 1.70 о/оо вмісту алкоголю в організмі людини.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведеного спростування доказів захисника ОСОБА_3, якими він підтверджував відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд приходить до переконливого висновку, що така версія не відповідає дійсності та свідчить про намагання в будь-який спосіб уникнути відповідальності.

Щодо твердження про неправомірний допуск ОСОБА_6 до участі у справі про адміністративне правопорушення, то суддя зазначає, що ця особа участі у розгляді справи не приймала.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що винністьОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, який згідно даних протоколу тимчасово не працює, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоровю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння,який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винність, посилаючись на сумнівні версії обставин справи, вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП,суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін