П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2018 Справа №607/3577/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0002363 від 25 лютого 2018 року, громадянин ОСОБА_1 25 лютого 2018 року близько 06 год. в м. Тернополі по вул. Майдан привокзальний, автомобілем Chrysler, н.з. RPR 15317, обладнаним як таксі, надавав послуги з перевезення пасажирів без оформлення ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, порушивши п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, попередньо подавши письмові пояснення, з яких вбачається, що вини у вчиненні адміністративного правопорушення він не визнає, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього просить закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що автомобіль, про який йдеться в протоколі, йому не належить та він ним не користується; господарської діяльності, в тому числі систематичної, з перевезення пасажирів на таксі не здійснює; він не є субєктом господарювання (фізичною особою-підприємцем), а тому і не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів. Окрім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений не уповноваженою на те посадовою особою, а фотографія автомобіля, долучена до матеріалів справи, жодним чином не підтверджує факт здійснення ним господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктивна сторона вищевказаного адміністративного правопорушення виражається у таких формах: 1) провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання; 2) провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничнимта повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до положень ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Згідно розяснень, викладених у п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємництва, та юридичними особами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що протокол було складено за відсутності будь-яких фактичних даних, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В матеріалах справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0002363 від 15 лютого 2018 року, та фотокопії автомобіля відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю з перевезення пасажирів, отримання ним доходу від такої діяльності та його вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, а також пояснень осіб, які користувались послугами з перевезення, за які ОСОБА_1 отримував кошти, як і інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Окрім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується провадження господарської діяльності, а саме - надання послуг з перевезення пасажирів, без одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, однак, враховуючи розяснення, викладені у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», субєктом адміністративного правопорушення у цій частині є фізичні особи-підприємці та юридичні особи.

Згідно матеріалів адміністративної справи, зокрема ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 не зареєстрований як суб'єкт підприємництва, а від-так не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в частині провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Щодо провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, то ОСОБА_1, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вчинення даного правопорушення не інкримінується, а у судді відсутні повноваження змінювати формулювання обвинувачення, оскільки це істотно погіршує становище особи, котра притягується до відповідальності та є порушенням права на захист.

Також, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, згідно якої у протоколі зазначаються, в тому числі, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0002363 від 15 лютого 2018 року не конкретизовано суті адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1, зокрема, не зазначено кому він надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі.

У відповідності до вимогст. 62 Конституції Україниніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідноположень ст. 247 КУпАП,провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у звязку з чим провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 9, 164, 247, 251, 254, 256, 268, 280, 283,284Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_3