Справа № 379/207/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2018 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Василенко Олег Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Від Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області надійшов протокол серії БД № 325417 від 16.02.2018 року, з якого вбачається, що 16.02.2018 року близько 00 години 10 хвилин в м. Тараща по вул. Білоцерківська ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітке мовлення. Від проходження медичного освідування у встановленому законом порядку відмовилася в категоричній формі в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, про час, дату та місце повідомлялася судом належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, повісткою про виклик до суду, однак, згідно відмітки листоноші, не проживає за зареєстрованою адресою.

Згідно паспорту серія СТ 059114 виданого 31.07.2008 Таращанським РВ ГУ МВС України В Київській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до п. 24Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1, якій було відомо про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, виклик її в судове засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, строки розгляду якої, обмежено законодавством.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 була своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у звязку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Її вина доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, вважаю необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах встановлених санкцією даної статті у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказаний вид стягнення в даному випадку, вважаю доцільним і достатнім для його виправлення, а також попередження здійснення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, 268, 283-285, 287, 289, 307-308 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї штраф в розмірі 10200 (десять тисяч двісті гривень) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн. Отримувач коштів УДКСУ Таращанського району, , банк отримувача ГУ ДКСУ в Київській області м. Київ, МФО 821018, р/р 0591, код платежу 22030001.

Розяснити правопорушнику його обовязок сплатити штраф не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, шляхом подачі апеляційної скарги або може бути опротестовано прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_2.