Справа № 363/4365/17 Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 33/780/264/18 Доповідач у 2 інстанції Рудніченко О. М.
Категорія 147 05.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2018 року м.Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Рудніченко О.М.

секретар: Казьміна А.В.,

за участю: ОСОБА_2,

захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 29 жовтня 2017 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_2 в Київській області, м.Вишгороді, по вул.Піщана, керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 352грн.40коп..

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року та закрити адміністративне провадження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння складено у відповідності до Інструкції від 09 вересня 2009 року, яка втратила чинність, а тому вважається не дійсним.

Крім цього зазначає, що протокол про адмінправопорушення БД №382469, та його копія, яка була вручена ОСОБА_2 містять розбіжності, що свідчить про неналежність даного доказу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який винним себе не визнав та підтримав апеляційну скаргу, діючих в інтересах ОСОБА_2 його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, які просили постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити, з підстав наведених в апеляційній скарзі, пояснення свідка ОСОБА_5, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку суду, процесуальні недоліки при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та проходження ОСОБА_2 медичного огляду на стан сп'яніння, про які вказується в апеляційній скарзі, не вплинули на законність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки це підтверджується висновком лікаря.

Проте, згідно пояснень ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає, мотивує незаконністю складення адміністративного протоколу, процесуальними порушеннями. Крім того, пояснює, що вночі 29.10.2017 року його батько ОСОБА_6 впав та поранив голову і він прийняв рішення терміново відвезти батька до лікарні, оскільки його стан здоров'я різко погіршувався і була реальна загроза для життя і здоров'я батька. Самостійно довезти батька до лікарні було набагато швидше, ніж могла приїхати швидка допомога. По дорозі до лікарні їх було зупинено інспекторами поліції та запропоновано пройти експертизу на предмет вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_2 погодився та після проходження експертизи підписав протокол, зазначивши в протоколі що випив пляшку пива і віз батька до лікарні. Вважає, що діяв правильно, оскільки швидкою доставкою батька в лікарню відвернув загрозу для його життя і здоров'я.

Викладене в апеляційній скарзі підтверджується копією довідки від 29.10.2017 року № 3283 Вишгородської центральної районної лікарні, відповідно до якої у ОСОБА_6 наявний діагноз: скальпована рана чола з правої сторони (скронева область). Надана невідкладна медична допомога.

Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах, а суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Суд вважає, що крайня необхідність - це суб'єктивне право кожної людини. ОСОБА_2 діяв у стані крайньої необхідності, усвідомлюючи, що існує реальна небезпека життю та здоров'ю його батька, і він, як син, у цій ситуації обрав найшвидший спосіб доставляння його у медичний заклад для надання невідкладної медичної допомоги. В даному випадку він вимушено порушив охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зволікання із доставкою батька до медичного закладу могло загрожувати його життю чи здоров'ю.

Ст. 17 та 18 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до змісту ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_2 п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України вчинено ним в стані крайньої необхідності. ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_6 діяв в інтересах свого батька, особи похилого віку, для відвернення можливої небезпеки для життя і здоров'я внаслідок травмування голови, яка є життєво важливим органом, тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди, ніж порушення Правил дорожнього руху України.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст. 17, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 - скасувати та закрити провадження по справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко