Справа № 206/5921/18
Провадження № 3/206/1998/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

15.11.2018року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Малихіної В.В.,

при секретарі Сєдовій А.О.,

за участі особи, стосовно

якої направлені матеріали ОСОБА_1,

в залі суду в м. Дніпро, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше притягнутого до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 року,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.10.2018 року о 01:30 год. в м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 43Д, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у інкримінованому правопорушенні не визнав в повному обсязі та пояснив, що тієї ночі його зупинили патрульні, які чекали на нього затаївшись, потім запропонували проїхати на освідування та він не хотів залишати автівку без нагляду та намагався додзвонитись до батьків, щоб ті прийшли забрати транспортний засіб, проте поліцейські сказали, що чекати не будуть і склали протокол. Потім через деякий час сусід привіз батьків та поліція вже поїхала.

Суд заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, проглянувши записи із нагрудних камер відеореєстраторів поліцейських, приходить висновку про доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1Правил дорожнього рухуУкраїни вони, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рухуУкраїни, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цьогозакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення БД № 168851 від 16.10.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 16.10.2018 року о 01:30 год. в м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 43Д, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно яких ОСОБА_1 16.10.2018 року о 01:55 год. відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у КЗ "ДНД"ДОР у встановленому законом порядку, відеозаписом із нагрудних камер поліцейських та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Крім того, відповідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 року ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

А тому його дії кваліфікуються вірно за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

До позиції ОСОБА_1 щодо не визнання ним провини суд ставиться критично, та вважає її продиктованою бажанням уникнути відповідальності, про що свідчить зокрема і відеозапис із нагрудних камер поліцейських де чітко видно, що останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, та він усіляко намагається затягнути час нібито телефонуючи комусь нібито для збереження автівки, оскільки йому достоіменно було відомо про те, що він вже позбавлений права керування транспортним засобом на рік, про що сам вказав у судовому засіданні.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 2 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400,00 (десять тисяч чотириста) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна