П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2018 Справа №607/22260/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1, працюючої фізичною особою - підприємцем,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 під час здійснення підприємницької діяльності в період з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року вчинила адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: пунктом 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58), встановлено, що з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці, (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

В порушення вимог пункту 2.5 Інструкції № 58, в особових картках працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відсутні підписи працівників про ознайомлення з кожним записом, що заносився до трудової книжки на підставі наказу, зокрема, про призначення на роботу, звільнення з роботи.

Частинами першою та другою статті 115 Кодексу законів про працю України, частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця..., але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплата заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

В порушення вимог частини першої та другої статті 115 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці», виплата заробітної плати фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 працівникам за липень, серпень і вересень 2018 року здійснена з порушенням встановлених строків її виплати.

Так, заробітну плату за липень 2018 року виплачено з порушенням встановлених строків її виплати, а саме: заробітну плати за першу половину липня 2018 року працівникам ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 виплачено 31.07.2018 року; заробітну плату за липень 2018 року працівникам ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 виплачено 13.08.2018 року (один раз на місяць). - заробітну плату за липень 2018 року працівникам ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 виплачено частково 15.08.2018 року та в повному обсязі 20.08.2018 року.

Заробітну плату за серпень 2018 року виплачено з порушенням встановлених строків її виплати, а саме: заробітну плату за першу половину серпня 2018 року працівникам ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 виплачено 27.08.2018 року, працівникам ОСОБА_21, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 - 31.08.2018 року, а заробітну плату за другу половину серпня 2018 року - 11.09.2018 року; заробітну плату за серпень 2018 року працівникам ОСОБА_16. ОСОБА_22, ОСОБА_18, ОСОБА_19 виплачено частково 05.09.2018 року та в повному обсязі 11.09.2018 року, працівникам ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 - частково 07.09.2018 року та в повному обсязі - 14.09.2018 року.

Заробітну плату за вересень 2018 року виплачено з порушенням встановлених строків її виплати, а саме: заробітну плату за першу половину вересня 2018 року працівникам ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 виплачено 28.09.2018 року, а заробітну плату за другу половину вересня 2018 року - 16.10.2018 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, однак від її захисника ОСОБА_27 надійшли письмові пояснення, в яких зазначила, що ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні даного правопорушення та щиро кається у вчиненому, просить визначити мінімальний розмір стягнення в межах, передбачених санкцією статті, за якою вона притягується до відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № ТР1448/413/АВ/П/ПТ від 18 жовтня 2018 року; Витягом з акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ТР1448/413/АВ від 18.10.2018 р.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто, порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, а тому, її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

При накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставину, яка пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення - це щире розкаяння винної, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою вона притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч.1 ст.41, ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяО. М. Вийванко