Провадження № 3/344/368/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Лазарів О.Б., з участю захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Івано-Франківська, вул. Крихівецька, 64, директора КП "Центру розвитку міста та рекреації", за ст. 212-3 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення від 21.12.2017 року встановлено, що До Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшло звернення № 015М1-16 від 23.11.2016 голови Івано-Франківської міської організації політичної партії «Українська Галицька Партія» ОСОБА_3 (далі - заявниця), щодо стверджувальних порушень посадовими особами КП «Центр розвитку міста та рекреації» (далі - КП ) права на інформацію. За результатами перевірки звернення заявника було встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів скарги, заявниця скаржиться на безпідставну відмову у наданні інформації на запит від 01.11.2016 №001/11-16 та запит поданий за допомогою веб-сайта Електронний уряд міста Івано-Франківськ (реєстраційний номер 3639). Листом КП від 08.11.2016 № 6-2/17 надано відповідь за підписом директора КП «Центр розвитку міста та рекреації» ОСОБА_2, де зазначено що звернення на отримання запитуваної інформації не може бути задоволено в повному обсязі, в звязку з тим, що КП не є субєктом владних повноважень та не виконує делеговані повноваження субєктів владних повноважень, а частина інформації яку запитує заявниця (про чисельність (кількість) працівників працюючих станом на 01.11.2016 та які працювали станом на 01.05.2016, а також копію штатного розпису КП на 2016 рік) прямо не стосується використання бюджетних коштів, умов постачання товарів, послуг та цін на них, про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та не є інформацією яка містить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація). Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Статтею 13 Закону визначено перелік розпорядників публічної інформації, на яких поширюються норми Закону. При цьому, кожний визначений Законом розпорядник інформації є розпорядником лише щодо певного виду інформації. Пунктом другим частини першої статті 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів. Крім того, до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) і частина друга статті 13 Закону). В розумінні Закону КП «Центр розвитку міста та рекреації» може бути розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, а також інформації, що становить суспільний інтерес. Так, в юридичній термінології поняття «штатний розпис» визначено в наказі Головного управління державної служби України «Про затвердження нової редакції Порядку підготовки організаційних документів в Головному управлінні державної служби України та його територіальних органах» від 27 жовтня 2006 року № 356. Згідно вищезазначеного наказу, штатний розпис це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів. Аналогічне визначення надається в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27 червня 2007 року № 162/06/187-07, де зазначено, що штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді. Частиною пятою статті 6 Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Відповідно до частини третьої статті 8 Господарського кодексу України (далі - ГКУ) передбачено, що господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Частиною першою статті 63 ГКУ передбачено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, як зокрема, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади. Унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об'єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника (частина четверта статті 63 ГКУ). Комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (частина перша статті 78 ГКУ). Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (частина друга статті 78 ГКУ). Відповідно до частини третьої статті 78 ГКУ майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Відповідно до частини першої стаття 140 ГКУ джерелами формування майна суб'єктів господарювання є, зокрема, грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів та інше. З аналізу вищезазначених норм законодавства України вбачається, що все майно, яким володіє комунальне підприємство, в тому числі доходи від реалізації послуг, є комунальним майном, тобто власністю відповідної територіальної громади. Таким чином, доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, не може бути обмежено відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, 14.10.2014 р. Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки». В Стратегії вказується про те, що ефективний доступ до інформації, якою володіють органи публічної влади, інші субєкти, є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення та припинення корупційних діянь. Особливе значення має інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме - відомості про використання бюджетних коштів, розпорядження державним або комунальним майном, особисті доходи, майно, видатки та зобовязання фінансового характеру публічних службовців. Доступ до інформації є необхідним інструментом для проведення журналістських розслідувань, стимулювання громадянської активності в антикорупційній сфері (підрозділ «доступ до інформації» Розділу 3. «Запобігання корупції»). Зокрема, штатний розпис та документи про затвердження організаційної структури підприємства відображає кількість структурних підрозділів та їх підпорядкованість, кількість штатних посад, посадові оклади, загальний фонд оплати праці. Оскільки підприємство є комунальним, а оплата заробітної плати здійснюється за рахунок комунального майна, суспільний інтерес до його організаційної структури та штатного розкладу підвищується. Таким чином, запитувана заявницею інформація є публічною, а комунальне підприємство є її розпорядником. Відтак, запитувана інформація повинна надаватись підприємством в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації». Статтею 22 Закону визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні інформації. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону. КП «Центр розвитку міста та рекреації» наявність запитуваної інформації (штатного розпису) не заперечувалась. Враховуючи, що від 08.11.2016 № 6-2/17 за підписом директора КП «Центр розвитку міста та рекреації» ОСОБА_2 було надано відповідь, якою неправомірно відмовлено в наданні частини запитуваної інформації, у діях директора КП ОСОБА_2, вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у звязку з порушенням статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Правопорушення вчинено 08.11.2016 за місцем роботи: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 126.

ОСОБА_2 на виклик суду не зявився, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї.

Вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-3 ч.2 КУпАП доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 21.12.2017 року, копією запиту ОСОБА_3 від 01.11.2016 року, копією відповіді КП "Центр розвитку міста та рекреації" від 08.11.2016 року №6-2/17, копією журналу реєстрації листів про доступ до публічної інформації, копією контракту з керівником від 01.04.2016 року, копією розпорядження міського голови Івано-Франківська від 31.03.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 212-3 ч.2 КУпАП, оскільки він вчинив неправомірну відмову в наданні інформації.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Встановлено, що згідно протоколу про адміністративні правопорушення від 21.12.2017 року, ОСОБА_2 притягується до відповідальності за діяння, яке мало місце 08.11.2016 року, тобто на момент надходження до суду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.212-5 ч.2 КУпАП - закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що на момент надходження справи до суду закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, тому на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження по даній справі підлягає до закриття.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.38, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 ч.2 КУпАП відносно ОСОБА_2 - закрити у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.

Суддя О.Б. Лазарів