Справа № 629/842/18
Номер провадження 3/629/131/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Смірнова Н.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Лозівського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого завідуючим відділення ХОЛЦ, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 3, кв. 20,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В провадження Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 027603 від 14.09.2017 року 14.09.2017 приблизно о 16 годині 25 хвилин водій ОСОБА_1 в м. Лозова, Харківської області по бульвару Шевченка, керуючи транспортним засобом ВАЗ 111940, д/н НОМЕР_1, не дотримавшись безпечного інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався у попутному напрямку, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив провадження по справі закрити в звязку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Також раніше ОСОБА_1 надавав свої пояснення, з яких вбачається, що він своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнає, зазначав, що в його діях не було ознак адміністративного правопорушення. Так, в обґрунтування пояснень зазначав, що правила дорожнього руху порушив інший водій, а саме ОСОБА_2, так як він їхав на великій швидкості (більш ніж 100 км/год), а тому не дотримався безпечного інтервалу, а тому допустив зіткнення. Вважає, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 було пошкодженого його автомобіль. Також вказував, що він рухаючись по автодорозі, керувався п. 1.4 ПДР, тобто не є винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Також вказав, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції, були допущені грубі порушення, а саме: при складанні протоколу йому не були розясненні права та обовязки; не зазначена інформація про матеріальну шкоду, завдану обом власникам автомобіля; йому не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення: працівники поліції на місці ДТП не допитали та не відібрали пояснення свідків, які були присутні під час ДТП; схема ДТП складена неякісно, з загубленням частини тексту на обох сторонах документу; не проведено огляд місця події, не зафіксовані та не оглянуті речові докази, які знаходились на місці, тобто фактично місце розташування спотворено. А тому вважає, що вищевказані порушення, допущенні працівниками поліції, свідчать про відсутність в його діях події та складу правопорушення та просив з цих підстав закрити провадження у справі.

За таких підстав суддя вважає за можливе розглядати даний матеріал у відсутність ОСОБА_1 на підставі доказів, наявних у ньому. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне правопорушення мало місце 14.09.2017 року, тобто на момент розгляду справи в суді закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

В силу п. 7 ст. 247 КпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до науково-консультативного висновку Науково - консультативної ради при Вищому адміністративному суді України при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КпАП України, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституціє межах і відповідно до законів України.

Пункт 7 частини першої ст. 247 КпАП України не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КпАП України рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Тому, суд враховує науково-консультативний висновок Науково - консультативної ради при Вищому адміністративному суді України про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статте. 38 КпАП України, вина особи не встановлюється.

Враховуючи, що у даному конкретному випадку датою вчинення правопорушення є 14.09.2017 року, а тому, оскільки на момент розгляду справи вже сплив 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КпАП України, вважаю за необхідне провадження у справі закрити у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

В свою чергу, Законом України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КпАП України визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КпАП України, суддя не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, ст. 124, п. 7 ч. 1 ст. 247 , п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадженні у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КпАП України, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі оскарження постанови, відповідно до ст. 291 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови, відповідно до ст. 301 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Скарга подається до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя Н.А. Смірнова