АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю ОСОБА_3 та його адвоката Коваль М.С. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він 22.06.2017 року о 01-15 год. в м. Києві по вул. В. Васильківська, 112, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; огляд на стан сп'яніння проведено з порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема інспектори патрульної поліції не запропонували йому огляд у лікаря-нарколога після його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння на місці.

Також звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, обґрунтовуючи тим, що про дату, час судового засідання належним чином повідомлений не був, засідання відбулося у його відсутність, а копію оскаржуваного рішення отримав 18.09.2017року.

Розглянувши клопотання ОСОБА_3, з метою забезпечення реалізації права на апеляційне оскарження та положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника КовальМ.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як убачається зі змісту судового рішення, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об'єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дослідив наявні у адміністративних матеріалах докази, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції дав пояснення про те, що він керуючи автомобілем НОМЕР_2, був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», на що він відмовився, оскільки у нього виникли сумніви щодо стану приладу «Драгер» та просив проїхати до медичного закладу для проходження огляду у лікря-нарколога; працівники поліції проігнорували його прохання та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відсутність свідків.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відібраних на місці події, убачається, що у їх присутності ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Наведені пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, узгоджуються між собою та об'єктивно підтверджуються наявними у адміністративних матеріалах доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення; даними рапорту про те, що 22.06.2017 року о 01:16 год. в м. Києві по вул. В.Васильківській, 112 зупинено автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, під час спілкування з водієм зазначеного автомобіля у правопорушника виявлені ознаки алкогольного сп'яніння: нечітка мова, запах з порожнини рота, почервоніння очей, після чого ОСОБА_3 запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_3 відмовився у присутності вдвох свідків; даними відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції, з якого убачається, що після зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_3, водій у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на визначення стану сп'яніння як за допомогою технічного приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога.

У матеріалах справи відсутні будь-які зауваження ОСОБА_3 чи свідків щодо порядку прийняття відмови інспекторами поліції, оформлення протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. При цьому, ОСОБА_3 ознайомлений зі свої правами та обов'язками, будь-яких пояснень чи зауважень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту ОСОБА_3 не надавав.

Наведенні докази узгоджуються між собою та підтверджують доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння та спростовують доводи апелянта та його захисника про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння згідно вимог Закону.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює наданий суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2017 року № 160, оскільки з відповіді головного лікаря Вишгородської центральної районної лікарні Клюзко І. убачається, що у відповідних журналах реєстрації відсутні записи щодо надання ОСОБА_3 вище згаданого висновку. Крім цього, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому наданий висновок у будь-якому випадку у даному провадженні не може бути належним та допустимим доказом.

Доводи ОСОБА_3 та його адвоката Коваль М.С. про відсутність в діях ОСОБА_3 складу та події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - необґрунтовані та спростовуються дослідженими у суді документами, яким суд дав оцінку як кожному окремо так і у ї сукупності.

Так, суд першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону, належним чином умотивував своє рішення.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушеннь, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_3строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 217 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло

Справа № 33/796/2585/2017

Головуючий суддя у 1-й інстанції: Валігура Д.М.