Дата документу Справа № 334/4550/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4550/18 Головуючий в 1 інст. Добрєв М.В.
Провадження № 33/807/59/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, за апеляційною скаргою останнього, на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2, судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою судді, 24.06.2018 року о 13-14 годині ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Запоріжжя по вул. Б.Хмельницького напроти б.17 з наявними ознаками наркотичного спяніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить вищевказану постанову суду скасувати і провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування скарги зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та матеріального права, висновки судді не відповідають обставинам справи. Апелянт вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного спяніння; працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан спяніння; покази свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність матеріалів справи; водія не було відсторонено від керування транспортним засобом; судом розглянуто справу з порушенням підсудності та за відсутності особи, яку притягнуто до відповідальності.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 24.06.2018 року серії БР № 081872, де зафіксовано суть правопорушення (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), поясненнями свідків (а.с.5,6), відеозаписом події (а.с.7).

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною підтверджується матеріалами справи. Доводи апелянта про те, що всупереч вимогам Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, працівники поліції не запропонували ОСОБА_2 провести огляд на стан спяніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу Драгер, є необґрунтованими, оскільки поліцейськими були виявлені ознаки саме наркотичного спяніння, а не алкогольного, огляд на наявність останнього відповідно до вказаної інструкції може проводитись на місці зупинки.

У відповідності до п.12. розділу ІІ вказаної інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Стосовно долучених до справи пояснень свідків, які апелянт ставить під сумнів, суд апеляційної інстанції вважає, що пояснення отримані від свідків не суперечать вимогам закону та інструкції, а також не суперечать обставинам події, яка зафіксована на відео, долученого до матеріалів справи, тому суд апеляційної інстанції вважає їх послідовними та такими, що підтверджують викладені в протоколі обставини вчинення правопорушення.

Доводи щодо порушень інспекторами поліції порядку оформлення матеріалів справи, є необґрунтованими і повністю спростовуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано обставини щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Крім того, доводи апелянта про те, що судом були допущені процесуальні порушення і не дотримані права ОСОБА_2 в сенсі того, що справа мала розглядатися в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя є необґрунтованим з огляду на той факт, що відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Місцем скоєння правопорушення була вул. Б.Хмельницького напроти б.17, яке територіально підсудне Ленінському районному суду м. Запоріжжя. Положення ч.2 ст.276 КУпАП, лише передбачає можливість розгляду справ вказаної категорії за місцем проживання порушників чи за місцем реєстрації транспортного засобу, але не зобовязує до цього. До того ж, вказані суди є територіально наближеними один до одного, тому підстав для зміни підсудності справи не було.

Доводи захисника на предмет порушення процесуальних прав ОСОБА_2 в сенсі того, що справа була розглянута за відсутності останнього, не можуть бути враховані як підстава для скасування правильного по суті рішення.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов'язковою.

Так, з огляду на положення ст.268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На адресу ОСОБА_2 направлялися повістки на 03.09.2018 року та на 19.09.2018 року, однак вони повернулися у звязку зі спливом строку зберігання.

Від ОСОБА_2 не надходили клопотання про перенесення розгляду справи.

Частиною 2 ст.268 КУпАП не визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, є обов'язковою.

Факт того, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя справи стосовно нього, підтверджується матеріалами справи (протоколом), в тому числі і клопотанням останнього про відкладення розгляду справи та отриманням двох судових повісток про виклик в судове засідання на 18.07.2018 року та на 15.08.2018 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 мав обєктивну можливість особисто, або через захисника в повній мірі реалізувати свої права передбачені ст.286 КУпАП. Останній не був позбавлений можливості надати письмові заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, до того ж вказані права в повній мірі поновленні під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП в засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захиснику було забезпечено право для надання пояснень та доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, однак таких доказів суду апеляційної інстанції не надано.

ОСОБА_2 був відсторонений від керування автомобілем, однак автомобіль в нього не вилучався, оскільки був припаркований в належному місці і не заважав іншим учасникам дорожнього руху. Останній був попереджений про відповідальність за повторність, тому доводи апелянта, що його не було відсторонено від керування є необґрунтованими.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1