Справа № 515/7/18
Провадження № 3/515/340/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі-головуючого судді: Семенюк Л.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

28 листопада 2017 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2, з вантажем зерна ячменю вагою біля 24 тон, та, рухаючись по автошляху «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», зі сторони м. Одеса в напрямку м. Новоазовськ, на 32км+125м зазначеного автошляху, що в межах Лиманського району Одеської області, в порушення п.11.4 ПДР України, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, з метою розвороту та подальшим рухом у зворотному напрямку, в забороненому місці, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де керований ним автомобіль, з технічних неполадок, зупинився, тим самим перегородив дві смуги для руху транспортних засобів в напрямку м. Одеса.

Того ж дня, біля 16 год. 45 хв., в темний час доби та в умовах недостатньої видимості, оскільки йшов дощ, водій ОСОБА_1, в порушення п.9.10 (б) ПДР України, перебуваючи своїм автомобілем в неосвітленому місці, в темну пору доби, після вимушеної зупинки транспортного засобу, максимально його не виділив на проїзній частині, що забезпечувало б його видимість, безпеку дорожнього руху та своєчасне виявлення його на проїзній частині іншими учасниками, внаслідок чого водій автомобілю НОМЕР_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, не помітив зазначеного автомобілю та скоїв зіткнення з ним.

В результаті ДТП автомобілям були завдані механічні пошкодження, водій ОСОБА_3 був госпіталізований до КУ «ООКЛ» з діагнозом: пошкодження звязувального апарату шийного відділу хребта, забій правого колінного суглобу, садна кистей рук, забій носу, рекомендовано амбулаторне лікування.

Вказані обставини викладені у висновку від 07.12.2017 року про обґрунтованість не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за матеріалами, зареєстрованими в журналі ЄО Лиманського ВП за №12481, 12483, 12487 від 28.11.2017 року(а.с.4).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаної ДТП не визнав, пояснивши, що він незгоден з зазначеними в протоколі порушеннями ним ПДР. Разом з тим, не заперечував, що 28 листопада 2017 року о 16 год. 20 хв., він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причепом «ГКБ-8352», номерний знак НОМЕР_4 по автошляху «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», зі сторони м. Одеса в напрямку м. Новоазовськ, здійснюючи розворот вліво, через поломку у шасі автомобіля, яким він керував, не умисно зупинився на полосі руху напрямку в м. Одеса, де одразу виставив знак аварійної зупинки за 80 м від свого автомобіля, безпосередньо на самій полосі руху на автодорозі «Одеса-Мелітополь». Цю обставину підтверджено схемою ДТП, яка є в матеріалах адміністративної справи. Тому вважає, що водій автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_3 міг ухилитися від зіткнення з його автомобілем, якби, не в порушення п.12.2 Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подане ним раніше через канцелярію суду клопотання(а.с.50) щодо закриття провадження по справі за п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП, вважаючи, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад інкримінуємого йому адміністративного правопорушення, оскільки водій автомобіля марки «Skoda Octavia A5» ОСОБА_3, на його думку, обєктивно був спроможний виявити перешкоду, ухилитися від зіткнення, бо за 80 метрів від пошкодженого автомобіля КамАЗ, ОСОБА_1 виставив знак аварійної зупинки, що підтверджується схемою ДТП від 28.11.2017 року (а.с.14).

Беручи до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.11.4. Правил дорожнього руху (далі ПДД, Правил), на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Згідно з приписом п.9.10 (б) ПДД разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі:б)вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Крім того, за змістом п.10.1 Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен впевнитись, що це буде безпечно та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому, під будь-якою зміною напрямку руху необхідно розуміти маневр, пов'язаний хоча б з незначною зміною напрямку руху по відношенню до продольної осі проїзжої частини.

У виниклій ситуації, неврахування водієм ОСОБА_1 дорожньої обстановки під час розвороту, тим більш, в забороненому для цього місці, при вимушеній зупинці, в темну пору доби, без максимального виділення транспортного засобу, яким він керував, на проїзній частині, що забезпечувало б його видимість, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів, утворює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Вина ОСОБА_1, незважаючи на невизнання її останнім, підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 043889 від 25.12.2017 року, з якого слідує, що 28 листопада 2017 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1, по автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», на 32км+125м, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причепом «ГКБ-8352» номерний знак НОМЕР_4, здійснюючи розворот в забороненому для цього місці, здійснив вимушену зупинку та в темну пору доби максимально його не виділив на проїзній частині, що забезпечувало б його видимість, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій пошкодженого автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження (а.с.2);

-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, що міститься у додатку до протоколу (а.с.14), з якої очевидно випливає, що ДТП сталось поза населеним пунктом, на автошляху «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», зі сторони м. Одеса в напрямку м. Новоазовськ, на 32км+125м зазначеного автошляху, де автомобіль КАМАЗ з причепом, позначений №1, перегородив дві смуги для руху транспортних засобів в напрямку м. Одеса; під №2 вказано місце зіткнення транспортних засобів; під №4 знак аварійної зупинки, що знаходився на момент складання схеми, за 80 м від автомобіля ОСОБА_1; під №5 значиться напрямок руху на розворот автомобіля КАМАЗ та під №6 напрямок руху автомобіля «Skoda Octavia A5»;

-протоколом огляду місця ДТП від 28.11.2017 року в присутності понятих та водія ОСОБА_1 (а.с.8-13) та додатками до зазначеного протоколу у виді 12-ти фотознімків (а.с.15-20), з яких вбачаються положення транспортних засобів на місці пригоди, які узгоджуються зі схемою місця ДТП;

-протоколами огляду транспортних засобів із зазначенням зовнішніх пошкоджень на них (а.с.21-28);

-письмовими поясненнями порушника (а.с.29-31), наданими ним безпосередньо після скоєння ДТП, згідно яких він підтвердив, що в результаті розвороту з правої крайньої полоси, через розподільний газон в напрямку полоси в сторону м.Одеси, де його автомобіль з причепом в результаті поломки, зупинився, заблокувавши задні праві два колеса, він перекрив всю проїзну частину в напрямку м.Одеси, а саме дві полоси та розподільний газон. В своїх поясненнях останній підтвердив, що вважає причиною ДТП вчинений ним розворот у невстановленому місці, а після того, як автомобіль зламався, не належне виділення його на проїзній частині, оскільки він не встиг цього зробити;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3В.(а.с.41-42), згідно яких останній повідомив, що 28.11.2017 року, рухаючись в правій полосі автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», в напрямку м.Одеса, після 16.38 години, на швидкості приблизно 90-100 км/годину з включеним ближнім світлом фар, так як по зустрічній полосі йшов транспорт, на відстані приблизно 25-30 метрів, він побачив на своїй полосі руху грузовий автомобіль з причепом, що стояв поперек проїзної частини, перегородивши обидві полоси та розподільний газон. Зрозумівши, що зіткнення не уникнути, він прийняв міри екстренного гальмування, направивши свій автомобіль між самим автомобілем та причепом, в причепний устрій, з метою уникнення тяжких наслідків. В момент зіткнення, він втратив свідомість та в подальшому був доставлений до лікарні, де йому надали допомогу. У скоєнні ДТП вважає винним водія автомобіля КАМАЗ, який в темний час доби, в погодних умовах дощ, перегородив своїм автомобілем всю проїзну частину, не виділивши його на проїзній частині для своєчасного його виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Також пояснив, що знаку аварійної зупинки на проїзній частині, неподалік автомобіля КАМАЗ, він не бачив.

Вказані докази по справі визнаються належними та достовірними, зважаючи на те, що протокол відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, при його складанні ОСОБА_1 розяснено його права та обовязки під особистий підпис (а.с.2 ), а висновок від 07.12.2017 року про обґрунтованість не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за матеріалами, зареєстрованими в журналі ЄО Лиманського ВП за №12481, 12483, 12487 від 28.11.2017 року(а.с.4), який не оскаржений правопорушником, підтверджує факт порушення останнім Правил дорожнього руху, зазначених у висновку та вищезгаданому протоколі, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Інші письмові докази, досліджені судом, узгоджуються з вказаними документами.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника адвоката ОСОБА_2 у співвідношенні з іншими матеріалами справи, суд розцінює невизнання ним вини, як намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне та вважає, що не виконавши вимоги зазначених вище норм Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тому його дії необхідно кваліфікувати, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а ОСОБА_3 є потерпілим від адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не приймає як доказ невинуватості ОСОБА_1 його доводи щодо установки знаку аварійної зупинки за 80 м від його транспортного засобу, що зазначено на схемі ДТП (а.с.14), оскільки сам факт здійснення розвороту у забороненому місці, де трапилась вимушена зупинка керованого ним транспортного засобу, що потягла за собою перекриття всієї проїзної частини автодороги, а саме двох полос та розподільного газону, в темну пору доби, створив аварійну обстановку, а водій ОСОБА_1 не прийняв всіх можливих заходів максимального його виділення на проїзній частині, що забезпечувало б його видимість. Доводи захисника ОСОБА_2 щодо можливого перевищення швидкості руху водієм ОСОБА_3, який здійснив зіткнення з не керованим автомобілем ОСОБА_1, що перекрив обидві полоси руху та розподільний газон, не спростовують досліджені судом докази, що підтверджують вину останнього.

Крім того, за приписами п.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Однак вказані приписи ОСОБА_1 проігноровані, своїми діями, що виразились у здійсненні розвороту у забороненому для цього місці, він створив небезпеку, а, згодом і перешкоду для руху інших осіб, що не заперечувалось останнім в судовому засіданні та, фактично, визнавалось ним безпосередньо після ДТП в наданих ним поясненнях (а.с.29-31). Тому, останній повинен нести відповідальність за скоєне, підстав для задоволення клопотання його захисника щодо закриття провадження по справі, суд не вбачає .

Обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, при розгляді справи не встановлено.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, вчинення правопорушення вперше, вважаю необхідним та достатнім накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченому санкцією ст.124 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У цьому звязку, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 352грн. 40коп.

Керуючись ст.ст. 27, 33-35, 40-1, 124, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії КК №700849 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 24.12.2001 року, реєстраційний номер НОМЕР_6), до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (трьохсот сорока) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії КК №700849 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 24.12.2001 року, реєстраційний номер НОМЕР_6), судовий збір на користь держави в розмірі 352 (трьохсот пятидесяти двух) гривень 40коп. (стягувач: Державна судова адміністрація України, код ЄДРПОУ - 26255795, вул. Липська, 18/5, м.Київ, 01601; реквізит рахунка для зарахування надходжень: отримувач - ГУК в м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України в м.Києві, код банку отримувача - 820019, рахунок отримувача - 0001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КУпАП України (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу).

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк предявлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя Семенюк