АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «РеспектСпецгруп», який проживає за адресою:АДРЕСА_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що, будучи директором ТОВ «Респкт Спецгруп», при перевірці даного підприємства було встановлено порушення порядку ведення податкового обліку, а саме занижено податок на додану вартість за жовтень, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2015 року на суму 757937 гривень, що відображено в акті перевірки №450/26-15-14-02-05/38217323 від 2 листопада 2017 року, тобто здійснив дії, передбачені ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що з оскаржуваною постановою неможливо погодитись, оскільки вона прийнята з порушенням вимог закону. Апелянт зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції присутнім не був, оскільки повістку отримав із запізненням, а копію оскаржуваної постанови отримав особисто в Голосіївському районному суді м. Києва тільки 18 грудня 2017 року.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що сам акт перевірки не свідчить про порушення ним, як директором товариства, порядку ведення податкового обліку.

Крім того, апелянт особливу увагу звертає на те, що на даний час проводиться процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № від 16 листопада 2017 року, винесеного на підставі акту перевірки, і на теперішній час порядок адміністративного оскарження незавершений, а тому податкове повідомлення-рішення є неузгодженим, і до остаточного вирішення цього спору факт допущення порушень не є встановленим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити їх, дослідивши матеріали справи, та додатково надані документи, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 278, 280 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи суддя зобов'язаний з'ясувати: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суддею при розгляді даної справи ці вимоги закону були порушені, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об'єктивного та правильного рішення в справі.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП , протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, судом першої інстанції не перевірено дотримання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог закону.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення № 71 від 2листопада 2017 року відносно ОСОБА_2 вказано про те, що за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Респект Спецгруп» встановлено, що директор ТОВ «Респект Спецгруп» ОСОБА_2 вчинив правопорушення щодо порядку ведення податкового обліку, а саме порушено вимоги: п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 757937 грн., втому числі за жовтень 2014 року у сму 52963 грн., грудень 2014 року у сумі 247867 грн., січень 2015 у сумі49142 грн., лютий 2015 у сумі 7125 грн., березень 2015 у сумі 76248 грн., квітень 2015 у сумі 93789 грн., травень 2015 у сумі 46788 грн., червень 2015 у сумі 116583 грн., липень 2015 у сумі 67702 грн.

Дата, час і місце вчинення правопорушення 2 листопада 2017 року, АДРЕСА_3

Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП (ас. 1).

Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Всупереч цим вимогам Закону, у складеному щодо гр. ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає порушення ним встановленого порядку ведення податкового обліку, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_2, чим порушується право останнього на захист.

Крім того, відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов'язків, встановивши, коли і ким такі службові обов'язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останнього, та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_2 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

Крім того, ОСОБА_2 не ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, йому не роз'яснені його права, передбачені ст.. 268 КУпАП, та відсутні будь-які пояснення ОСОБА_2 по обставинах правопорушення, вказаного в протоколі, що суперечить вимогам ст.. 268 КУпАП.

Наявний у справі акт від 2 листопада 2017 року про неможливість підписання та вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю останнього за встановленою в акті адресою, не може бути визнаний належним доказом прийняття заходів працівників служби ДФС про ознайомлення ОСОБА_2 з протоколом за відсутності будь-яких даних про здійснення співробітниками ГУ ДФС у м. Києві інших дій по своєчасному виконанню вимог ст.. 268 КУпАП щодо ОСОБА_2

Проте, на вказані порушення суд першої інстанції не звернув увагу.

Разом з тим з долучених до апеляційної скарги доказів вбачається, що ОСОБА_2 копію протоколу отримав тільки 21 грудня 2017 року, тобто вже після прийняття рішення судом (ас. 53-54).

Крім того, суд першої інстанції всупереч вимог ст.. 268 КУпАП за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи, розглянув справу за його відсутності, чим порушені права ОСОБА_2 брати безпосередню участь у розгляді справи, з наданням своїх пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції у справі.

Окрім того, всупереч вимог ст.. 283 КУпАП, судом не вказаний у постанові опис обставин, установлених під час розгляду справи, а вказані обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суддя у постанові послався на те, що вина ОСОБА_2 підтверджується зібраними по справі матеріалами (ас. 41-42).

Проте, якими саме матеріалами, з постанови суду не вбачається.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на встановлені вище обставини протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_2 у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявний в матеріалах справи акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 163-1 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Крім того, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Проте, поза увагою суду залишилось питання, чи оскаржувався даний акт, чи прийнято за результатами оскарження будь-яке рішення.

З матеріалів, поданих захисником до апеляційного суду вбачається, що ДФС України отримано скаргу ТОВ «Респект Спецгруп» на податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16 листопада 2017 року та для з'ясування обставин справи прийнято рішення продовжити строк розгляду скарги до 17 березня 2018 року. При цьому зобов'язано ГУ ДФС у м. Києві, серед інших документів, надати акт перевірки, на підставі якого було складено протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про те, що до теперішнього часу грошові зобов'язанні неузгоджені.

Таким чином, висновки судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не ґрунтуються на доказах по справі.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст.. 256 КУпАП, та акт перевірки не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_2 в порушенні вимог ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а тому висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, є необґрунтованим.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності переконливих доказів про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження в справі - закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 320 грн., скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва