Справа №295/8062/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі: м.Житомир

головуючої судді Зіневич І. В.

секретаря судового засідання Безкоровайної О.Т.

з участю:

прокурора Гресько І.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з управління захисту економіки в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 працюючого в.о.директора КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради

за ч.ч.1,2 ст.172-7Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №126,127 від 21.07.2017 року, ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права - Комунального підприємства «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради (код ЄДР 34788934, м. Житомир, майдан Перемоги, 6), та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», при наступних обставинах.

Засновником Комунального підприємства «Агенство з управління майном» (надалі - підприємство) Житомирської міської ради є територіальна громада міста Житомира в особі Житомирської міської ради (ідентифікаційний код 04053625). Підприємство внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України як юридична особа - комунальне підприємство за ідентифікаційним кодом 34788934, тобто, у розумінні ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України підприємство є юридичною особою публічного права.

26.12.2016 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження №1108 першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_2 призначено виконуючим обовязки директора підприємства.

Отже, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані із корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до частини 1 статті 28 розділу 5 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Частиною 1 статті 1 зазначеного Закону передбачено, що реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Статтею 41 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Так встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді виконуючого обовязки директора підприємства видав наступні накази:

-наказ № 22/1-К від 31 січня 2017 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

-наказ № 31-К від 28 лютого 2017 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

-наказ № 32-К від 31 березня 2017 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу;

-наказ № 33-К від 28 квітня 2017 року «Про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи», відповідно до якого ОСОБА_1 встановив собі надбавку в розмірі 50% від посадового окладу.

ОСОБА_1 як виконуючому обовязки керівника підприємства було достовірно відомо про підготовку наказів про встановлення надбавки собі особисто, які він підписує. Таким чином ОСОБА_1 зобовязаний був не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинний був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів, повідомити безпосереднього керівника Житомирського міського голову або особу яка виконувала його обовязки. Відповідно до відповіді Житомирської міської ради (№16/3298 від 02.06.2017) заява виконуючого обовязки директора підприємства ОСОБА_1 про конфлікт інтересів при встановленні собі надбавки в період з 01.01.2015 по 02.06.2017 року, до Житомирської міської ради не надходила.

Таким чином, ОСОБА_1 письмово (або іншим способом) не повідомив безпосереднього керівника про наявність в нього реального конфлікту інтересів перед підписанням наказів про виплату собі надбавки за інтенсивність, чим порушив вимоги, що передбачені ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП.

Підписавши накази про встановлення собі надбавки у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, який полягає у суперечності між його особистим майновим інтересом - бажанням поліпшити своє матеріальне становище шляхом отримання надбавки та його службовими повноваженнями, як виконуючого обовязки директора підприємства, під час підписання наказів: № 22/1-К від 31 січня 2017 року, № 31-К від 28 лютого 2017 року. № 32-К від 31 березня 2017 року, № 33-К від 28 квітня 2017 року, про встановлення собі надбавки, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій службових повноважень.

Підписавши вищезазначені накази та отримавши надбавки, ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, встановлено, що протягом періоду часу з 31.01.2017 по 28.04.2017 р.р., знаходячись у приміщенні підприємства, за адресою м. Житомир, майдан Перемоги, 6, ОСОБА_1 діючи умисно, з корисливих мотивів, усупереч інтересам служби, в особистих інтересах вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1, 2 статті 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що розпорядженням міського голови №1108 від 26.12.2016р. на нього як заступника директора по готельному господарству були покладені обовязки директора комунального підприємства «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради починаючи з 27.12.2016р. З січня 2017р. з підприємства звільнилися всі працівники, тому він залишився на посаді заступника директора по готельному господарству, став виконувати обовязки директора, а також і інших працівників бухгалтера, юриста, діловода. Оскільки штатним розписом передбачено встановлення та виплата надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи у розмірі 50%, тому правомірно видавав накази про встановлення та виплату собі як заступнику директора з готельного господарства надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи.

Прокурор просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7КУпАП та закрити провадження за спливом строків, передбачених ст.38КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також, вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до чинного законодавства корупційні діяння вважаються закінченими з моменту незаконного або протиправного одержання особою матеріальних благ, порушення спеціальних обмежень з моменту вчинення зазначених у диспозиції статті дій або бездіяльності і відповідальність за них настає незалежно від одержання особою матеріальних та нематеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

Відповідальність у відповідності до вимог статті 172-7 КУпАП настає у випадку коли субєктом правопорушення безпосередньо не було повідомлено керівника про наявність конфлікту інтересів.

Під конфліктом інтересів відповідно до статті 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та статті 172-7 КУпАП розуміється суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

За змістом зазначеної статті субєктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих мотивів. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у звязку з цим певні матеріальні блага.

Таким чином, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими чи представницькими повноваженнями обов'язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об'єктивність та неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових чи представницьких повноважень.

При цьому конфлікт інтересів має бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Так, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула або могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових чи представницьких повноважень.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції»).

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, останній, перебуваючи на посаді виконуючого обов'язки директора КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради у період з січня 2017 року по квітень 2017 року видав накази про надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи, відповідно до яких встановлював собі надбавки в розмірі 50% від посадового окладу, та зобовязаний був не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинний був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів, повідомити безпосереднього керівника Житомирського міського голову або особу, яка виконувала його обовязки, проте, не повідомляв.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній реальний конфлікт інтересів, немає суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом: № 22/1-К від 31січня 2017р. ОСОБА_1 як заступнику директора по готельному господарству КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради встановлено надбавка за інтенсивність та особливий характер роботи в розмірі 50% від посадового окладу відповідно до штатного розпису; наказами №31-К від 28 лютого 2017р., №32-К від 31 березня 2017р., №33-К від 28 квітня 2017р. ОСОБА_1 встановлено надбавки за інтенсивність та особливий характер роботи (а.с. 22-25).

Розпорядженням першого заступника Житомирського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_2 виконання обов'язків директора комінального підприємства «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради з 27.12.2016р. покладено на заступника директора по готельному господарству цього підприємства ОСОБА_1В.(а.с.20).

Штатним розписом КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради на 2017 рік, який затверджено директором Підприємства ОСОБА_3 та погоджено з першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_2 (2016 рік), встановлено директору по готельному господарству КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 % (а.с. 30-31).

Положенням про преміювання працівників КП «Агенство з управління майном» Житомирської міської ради (додаток 2 до колективного договору на 2016-2018 роки), яке підписано між адміністрацією підприємства в особі директора ОСОБА_3 та трудовим колективом в особі представника трудового колективу ОСОБА_4, встановлено, що преміювання працівників проводиться у відповідності до виконання наступних умов та показників згідно з таблицею: керівникам - до 50 % (а.с. 48-51).

Таким чином, ОСОБА_1 встановлював собі як заступнику директора по готельному господарству цього підприємства надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 % на підставі штатних розписів, які укладено, затверджено з Житомирською міською радою, та колективного договору, який підписано з трудовим колективом підприємства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою та другою статті 172-7 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-7 ч. 1, 2, 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя І.В.Зіневич