АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/130/18 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., без участі правопорушника ОСОБА_2, з участю її захисника Павлуненко К.Л., з участю апелянта ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, без участі апелянта ОСОБА_6, а з участю її представника ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі звукозапису, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 11 2017 року? -

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винною за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП і накладено на неї, на підставі ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 10 2017 року о 15 год. 10 хв. у м. Харків по пр. Науки, 22 ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не впевнилася у безпечності виконуваного маневру та здійснила наїзд на автомобіль НОМЕР_2 та автомобіль НОМЕР_3. Внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, транспортним засобам були спричинені механічні пошкодження.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення районного суду та прийняти нове, яким призначити ОСОБА_2 більш суворе стягнення.

Суть поданої ОСОБА_6 апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної постанови суду першої інстанції зводиться до наступного.

Потерпіла вказує, що районним судом при винесені рішення не вказано жодних обставин, які б пом'якшували відповідальність ОСОБА_2, однак призначено їй занадто м'яке стягнення за грубі порушення Правил дорожнього руху України. Крім того, ОСОБА_6 зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 автомобілям завдано механічні пошкодження, а потерпілим - значної матеріальної шкоди, однак остання не намагалася добровільно відшкодувати завдані збитки.

Крім того, ОСОБА_6 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на те, що при розгляді справи районним судом вона не приймала участі та не знала про прийняте рішення.

Суть поданої ОСОБА_4 апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної постанови суду першої інстанції зводиться до наступного.

Потерпілий зазначає, що районний суд, при визначенні виду адміністративного стягнення до ОСОБА_2, не врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь її вини та обставин, що пом'якшують відповідальність. Вказує, що внаслідок залишення місця ДТП ОСОБА_2 спричинила значні труднощі при встановленні фактичних обставин ДТП.

Крім того, апелянт зазначає, що внаслідок неправомірних дій правопорушника йому завдано значних матеріальних збитків.

Також у поданій ОСОБА_4 апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарженням з посиланням на те, що у судовому засіданні районного суду він участі не приймав, про прийняте рішення не знав, а його копію отримав лише 30 11 2017 року. Дану скаргу він подає вдруге, оскільки перша була повернута судом апеляційної інстанції для належного оформлення.

Заслухавши доводи ОСОБА_4, його представника та представника ОСОБА_6, які просили про задоволення апеляційних скарг, вислухавши думку захисника правопорушника - адвоката Павлуненко К.Л., дослідивши матеріали справи та представлені відеоматеріали, вивчивши апеляційні скарги, суд приходить до висновку, що клопотання апелянтів про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню як такі, що пропущені з поважних причин, а можливості для зміни постанови суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_2 адміністративного стягнення не вбачається, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини ДТП на підставі наявних матеріалів справи та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 підтримав доводи скарги та зазначив, що внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України, автомобіль ОСОБА_6 отримав значні механічні пошкодження, внаслідок чого потерпілій спричинена матеріальна шкода, яка за експертною оцінкою становить 160 579 грн., 59 коп.

Апелянт ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційного суду також підтримав доводи своєї скарги та зазначив, що позбавлення права керування транспортними засобами було б більш співмірним покаранням за скоєнні ОСОБА_2 правопорушення.

Захисник правопорушника - адвокат Павлуненко К.Л. заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала рішення районного суду стосовно призначеного адміністративного стягнення об'єктивним та обгрунтованим. Зазначила, що під час дорожньої-транспортної пригоди ОСОБА_2 через складні сімейні обставини була у шоковому стані, тому після зіткнення, не звернувши увагу на пошкоджені автомобілі, думаючи, що відбулося зіткнення зі стіною будівлі, покинула місце пригоди. Також вказала, що ОСОБА_2 усвідомлює, що транспортним засобам спричинені численні пошкодження внаслідок порушення нею вимог ПДР України та згодна відшкодувати матеріальну шкоду потерпілим.

За результатами апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг стосовно непропорційності завданої ОСОБА_2 шкоди, внаслідок порушення правил дорожнього руху та призначеного районним судом стягнення є обгрунтованими.

Однак, на момент апеляційного розгляду даної справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, з моменту скоєння правопорушення, в межах якого до ОСОБА_2 можливо було б застосувати більш суворе адміністративне стягнення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз'яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди мають право вирішувати питання про відшкодування майнової шкоди в порядку цивільного судочинства з урахуванням, при необхідності, матеріалів даної справи.

Виходячи з наведеного вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення п.п. 10.9, 2.10а Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 і висновок суду про наявність в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, є об'єктивним. Більш суворе адміністративне стягнення не може бути застосоване до ОСОБА_2 у зв'язку із тим, що на момент апеляційного перегляду справи, закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, з моменту скоєння правопорушення, в межах якого до ОСОБА_2 можливо було б застосувати більш суворе адміністративне стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити апелянтам строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 11 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, винною за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП та накладення на неї стягнення, в порядку ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340 грн. із стягненням судового збору, - залишити без змін, так як на момент апеляційного розгляду даної справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, з моменту якого на ОСОБА_2 могло бути накладене більш суворе адміністративне стягнення.

Апеляційні скарги потерпілих - залишити без задоволення.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило