П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.02.2018 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О., з участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Інспектором взводу 2 роти 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_3 12.11.2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 082486 про те, що 12.11.2017 року о 05 год. 07 хв. у м. Львові на пр. Червоної Калини, 77 водій ОСОБА_2 керував авто НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 в суді вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України не визнав та пояснив, що був зупинений працівниками патрульної поліції під час керування автомобілем у м. Львові на пр. Червоної калини. Інспектор висунув вимогу пройти огляд на стан спяніння на газоаналізаторі «Драгер», на що він повідомив, що бажає пройти огляд лише в медичній установі. У відповідь на це інспектор повідомив, що оформить протокол про відмову від проходження огляду і він в суді буде доводити свою невинуватість. Жодні особи при цій розмові присутніми не були. Інспектор вилучив у нього посвідчення водія та оформив протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення. Тому вважає, що його вина не доведене, а складений працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 082486 від 12.11.2017 року із порушенням чинного законодавства. Просить закрити справу відносно нього.

Вивчивши матеріли адміністративної справи у їх сукупності, вважаю, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 стаття 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу на швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КпАП України одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.7, 254, 279 КпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.256 КпАП України визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Вищевказані докази суддя оцінює з урахуванням положення ст.252 КУпАП, де, зокрема, зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, за таких обставин вважати протокол законним і безперечним доказом не представляється можливим, а оскільки всі сумніви повинні тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Слід також зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою, має доводитись в суді; суд також немає права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Оскільки діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачено, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення долучено пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та долучено відеозапис нагрудних відеокамер та відеореєстратора патрульного автомобіля.

Згідно з п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Натомість, файл 20171112_050519А.mp4 містить відеозапис відеореєстратора патрульного автомобіля з часом запису з 05:05:25 год. до 05:08:24 год. Файл .mov містить відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора з часом запису 05:20:59 год. до 05:21:13 год. Файл .mov містить відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора з часом запису 06:06:41 год. до 06:10:48 год.

Оглянуті в судовому засіданні відеозаписи здійснені інспекторами всупереч вимогам п.п. 3.3 та 3.5 Інструкції, є фрагментарними, не суцільними, перериваються на важливих моментах, є нерозбірливими. На відеозаписах не вбачається, хто є учасником даних подій. Камера відтворює зображення навколишніх речей, але не осіб. Відеозаписами не підтверджено відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку. Також на відеозаписах відсутні свідки, якими підписано протокол про адміністративне правопорушення. Наведене дає підстави вважати надані відеозаписи неналежними та недопустимими доказами у даній справі.

Протокол про адміністративне правопорушення БР № 082486 від 12.11.2017 року містить підписи свідків вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та пояснення даних осіб від 12.11.2017 року, які відібранні інспектором Граб І.Б. для підтвердження обставин вчинення правопорушення. Разом з тим, за клопотанням захисника ОСОБА_2 дані особи були викликані судом для допиту в якості свідків в судовому засіданні. Однак, свідок ОСОБА_4 не зявилася в судові засідання 15.01.2018 року, 06.02.2018 року та 21.02.2018 року, а кореспонденція на адресу свідка ОСОБА_5 повернулася за закінченням строку зберігання. Суд звертає увагу, що на 01 хвилині 30 секунді відеозапису, долученому працівниками поліції до матеріалів справи, що міститься у файлі 41080.mov при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 чітко заперечується факт наявності свідків даних подій. Також слід звернути увагу, що пояснення обох свідків написані тотожно, у них дублюється кожне слово, тому очевидно, що вони були написані під диктовку інспектора. Також суд бере до уваги те, що в поясненнях ОСОБА_4 вказано, що подія мала місце за адресою: м. Львів, вул. Червоної калини, 37, хоча в протоколі зазначено, що подія мала місце за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 77. Перевірити ці пояснення показами даних осіб в судовому засіданні не виявилося можливим. Ці обставини свідчать про те, що пояснення свідків, які містяться у матеріалах справи не можуть братися до уваги та є неналежними і недопустимими доказами.

Отже, за таких обставин відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені жодними доказами, сам протокол не може вважатися законним і безперечним доказом, а всі сумніви повинні тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вищевказані докази суд оцінює з урахуванням положення ст.252 КУпАП, де, зокрема, зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП містить вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті судом за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення - це постанови про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, та про закриття справи.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КпАП України закрити, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія повернути.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Мартинишин М.О.