АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати через порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці як за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі. Також вважає, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому чітко не сформульовано порядок огляду, від проходження якого він відмовився.

З позиції апелянта, матеріали справи також не містять будь-яких результатів огляду водія, якими було б встановлено наявність у нього стану сп'яніння, а також відсутнє направлення для проходження такого огляду в медичному закладі.

Звертає увагу на те, що після складання протоколу його не відсторонили від керування транспортним засобом, що також свідчить про відсутність у нього ознак сп'яніння та необхідності проходження ним огляду на стан сп'яніння.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 05.11.2017 року о 16 год. 20 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по проспекту Броварському, 32-А в місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про невідповідність вимогам закону складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він складений уповноваженою на те службовою особою, його зміст відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а сам протокол є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Всупереч апеляційним доводам, протокол також містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, показаннями яких засвідчується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Окремими поясненнями свідків підтверджуються обставини, викладені в протоколі, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння.

У протоколі містяться також письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що він «наркотичні засоби не вживав, однак огляд на стан сп'яніння не проходив, оскільки дуже поспішав», відмітка про ознайомлення з його правами та місцем розгляду справи. Підписом ОСОБА_1 засвідчується факт отримання ним копії протоколу та тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

За таких обставин апеляційні доводи ОСОБА_1 про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам закону та порушення працівниками поліції порядку огляду його на стан алкогольного сп'яніння не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, суддя обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Не спростовує цього висновку і та обставина, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, оскільки щодо нього було складено протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз