А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06.02.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу в частині доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець ІНФОРМАЦІЯ_2визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Згідно постанови, 18 вересня 2017 року о 00 год. 30 хв. по вул. Центральній у с. Білки Іршавського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови як незаконної та закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Одночасно, заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження як такого, що пропущений із поважних причин, посилаючись на те, що справа 02.10.2018 розглянута без його участі, і при цьому, ним було отримано повістку про повторний виклик до суду на розгляд справи на 12.10.2017, у зв'язку з чим, 09.10.2017 він надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки перебував на лікуванні, що підтверджується довідкою № 47 від 13.10.2017.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги в частині заявленного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 02.10.2017, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подачі на неї апеляційної скарги є 12.10.2017.

З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу разом із заявленим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав (здав на пошту) до Іршавського районного суду Закарпатської області 20.10.2017, що підтверджується наявним на конверті відбитком штемпелю, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 02.10.2017.

Підстави, на які ОСОБА_1 посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не може визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Так, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції саме 02.10.2017, про що свідчить його розписка про отримання повістки про виклик до суду, яка міститься на наявному в матеріалах справи рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 9). Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не подав до місцевого суду будь-яких письмових заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також не посилається на причини, які перешкодили йому 02.10.2017 року з'явитись до місцевого суду на розгляд справи або перешкодили повідомити суд при поважність причин неявки на її розгляд на визначений судом термін. Не з'явившись на розгляд справи 02.10.2017 та, не повідомивши суд першої інстанції про поважність причин неявки на розгляд справи ОСОБА_1 добровільно, самостійно позбавив себе права дати пояснення по суті справи, права постати перед судом.

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції було вжито всіх передбачених законом заходів для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, однак, не з'явившись на розгляд справи, і при цьому, не надавши суду відомостей про поважність причин неявки чи заяви про відкладення розгляду справи на інший день, ОСОБА_1 позбавив себе можливості приймати участь у розгляді справи та реалізувати інші, передбачені ст. 268 КУпАП, права.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 02.10.2017 Іршавським районним судом ОСОБА_1 було надіслано копію постанови від 02.10.2017 (а. с. 11), яку останній отримав 13.10.2017, про що свідчить його розписка, яка міститься на наявному в матеріалах справи рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 14).

У зв'язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що справа була розглянута 02.10.2017 без його участі, і при цьому, ним було отримано повістку про повторний виклик до суду на розгляд справи на 12.10.2017, у зв'язку з чим, 09.10.2017 він надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки перебував на лікуванні, що підтверджується довідкою № 47 від 13.10.2017. При оцінці вказаних доводів, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах справи як до винесення оскаржуваної постанови, так і після її винесення та направлення такої ОСОБА_1, відсутні будь-які дані про те, що розгляд справи судом відкладався на 12.10.2017.

На будь-які інші обставини у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не вказує, що в свою чергу свідчить про те, що останнім не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, наведені апелянтом в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи, на переконання апеляційного суду, не дають підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення, у зв'язку з чим, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При прийнятті рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»), чого не було зроблено ОСОБА_1 у даній справі.

Також, при прийнятті рішення, апеляційний суд враховує і положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, подану на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та зі сплатою судового збору в розмірі 320 гривень, - повернути ОСОБА_1 як особі, що її подала, а також надіслати йому копію даної постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан