АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Обозного А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката Обозного А.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 23 жовтня 2017 року о 15 годині 15 хвилин в районі буд. № 20 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпро, в порушення п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_2, на вимогу поліцейського не пройшов у встановленому законом порядку медичне освідчення для виявлення стану алкогольного або наркотичного сп'яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник-адвокат Обозний А.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати як незаконну, необґрунтовану і таку, що була ухвалена без повного, всебічного дослідження обставин справи, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом було справу розглянуто поверхово, без належної перевірки, без наведення в постанові переконливих доказів на підтвердження висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що безумовно вплинуло на правильність прийнятого рішення, а також обмежився формальним дослідженням матеріалів справи, не були з 'ясовані всебічно, об 'єктивно і повно всі обставини справи, на які вказала сторона захисту в письмових поясненнях, а в постанові викладені висновки, які не відповідають фактичним обставинам.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги, що відсутній акт зовнішнього огляду ОСОБА_2 на стан сп 'яніння та опису ознак сп 'яніння, алкотестер Драгер не застосовувався, не відсторонено ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, відсутні докази відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, відсутні докази направлення ОСОБА_2 до медичного закладу та забезпечення його явки, несвоєчасно було оформлено протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про наявність грубих порушень зі сторони поліцейського.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував всі докази відсутності події адміністративного правопорушення, не опитав свідків по справі і помилково дійшов до сумнівного висновку про наявність події відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду та наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення.

Також суд вийшов за межі судового розгляду, фактично ініціював зміну в формулюванні обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і замість зазначених в протоколі слів «не проходження у встановленому порядку медичного освідування для виявлення стану алкогольного або наркотичного сп'яніння» зазначив про «відмову від проходження медичного огляду на стан сп 'яніння».

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Обозний А.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 на вимогу поліцейського не пройшов у встановленому порядку медичне освідчення для виявлення стану алкогольного або наркотичного сп'яніння, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, пославшись як на докази вини ОСОБА_2 - протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не звернув уваги на те, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в письмових показаннях свідків не викладені будь-які посилання на ознаки алкогольного чи наркотичного сп'яніння, виявлені у ОСОБА_2, а тому вказані докази не можуть підтверджувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд не звернув увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення викладена об'єктивна сторона складу правопорушення всупереч положенням ч.1 ст.130 КУпАП, встановлювати інші обставини справи, що виходять за межі зазначених обставин у протоколі про адміністративне правопорушення, суд відповідно до положень ст.ст.278, 279 КУпАП позбавлений можливості.

Крім того, судом не було звернуто уваги на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не було дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, якою передбачено різний порядок проходження огляду на стан сп»яніння, а саме: у разі перебування особи з ознаками наркотичного сп'яніння (п.12 Розділу ІІ Інструкції)-в закладі охорони здоров'я, а при виявленні ознак алкогольного сп»яніння- (п.1 Розділу ІІ Інструкції)- за допомогою спеціальних технічних засобів поліцейськими.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 не пройшов огляд, в тому числі і на стан алкогольного сп'яніння, то мав бути дотриманий порядок проходження огляду, передбачений п.1 Розділу ІІ Інструкції- за допомогою спеціальних технічних засобів поліцейськими, чого дотримано не було.

Згідно із п.8 зазначеної Інструкції проведення огляду на стан сп'яніння учасників дорожньо-транспортної пригоди є обов'язковим у закладі охорони здоров'я, якщо унаслідок такої пригоди є особи, які загинули або травмовані. Однак відповідно до матеріалів провадження відсутні учасники пригоди, яким заподіяна шкода здоров'ю, тому проведення в цьому разі обов'язкового огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я чинним законодавством не вимагається.

Отже, не проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до вказаної Інструкції проведення такого огляду можливе лише за наявності ознак сп'яніння(Розділ ІІ, п.1, п.12).

Разом з тим будь-яких ознак стану сп'яніння у ОСОБА_2 на підставі наданих доказів не встановлено, а тому підстави для проведення огляду на стан сп'яніння були відсутні, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, під час перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, без з`ясування усіх фактичних обставин, які мають бути обов»язково з»ясовані під час розгляду справи, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Обозного А.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2018 року -задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, - скасувати, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко