АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/476/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Шевчук А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 13 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2017 року постановою судді Оболонського районного суду м. Києва Іманова К.Я. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 гривень на користь держави.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з постановою, 28 вересня 2017 року, о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по проспекту С.Бандери, 28 в м. Києві, порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, а саме недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

При цьому, суд визнав, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він не порушував п.10.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову і закрити провадження по справі, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а ОСОБА_4 визнати винним в порушення вимог п.10.9 ПДР України і притягнути до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що в день винесення оскаржуваної постанови 21.11.2017 о 09 годині 20 хвилин він з'явився до суду, однак його не було запрошено до зали судових засідань і не оголошувалося про початок розгляду справи, чим суд позбавив його можливості надати свої пояснення та порушив його права, передбачені Конституцією України і ст. 268 КУпАП.

Щодо обставин справи зазначає, що він не порушував ПДР України, а пригода сталася з вини іншого водія. Висновки суду про те, що в діях ОСОБА_4 відсутні порушення п. 10.9 ПДР України не відповідають дійсним обставинам пригоди, оскільки він рухався заднім ходом для уникнення зіткнення з автомобілями, які рухалися по головній дорозі, та здійснив зіткнення з автомобілем апелянта.

Так, згідно схеми місця пригоди після зіткнення автомобіль «Шкода» під керуванням водія ОСОБА_4 знаходиться на половині смуги для руху громадського транспорту по проспекту С.Бандери в м. Києві. Судом не враховано, що характер пошкоджень на транспортних засобах свідчить про незначне зіткнення останніх. Крім того, на місці зіткнення є нахил дорожнього полотна в напрямку проспекту і щоб пропустити автомобіль, який рухається по головній дорозі, ОСОБА_4 повинен був стояти з використанням гальма.

Тобто, автомобіль «Форд» повинен був здійснити значний удар щоб зрушити з місця автомобіль «Шкода», який в цей час знаходився в нерухомому стані з використанням гальма, відповідно на дорожньому полотні мав би лишитися його гальмівний шлях, а від такого удару автомобілі повинні були отримати значно більші пошкодження.

На думку апелянта, судом не враховано той факт, що оскільки ОСОБА_4 працює на двох роботах, він міг втратити пильність і як наслідок створив аварійну ситуацію.

Тому, він не погоджується з протоколом про вчинення ним порушення п.13.1 ПДР України, оскільки він не може прорахувати раптові, явно не виражені та різкі дії інших учасників дорожнього руху.

Крім того, судом першої інстанції в резолютивній частині постанови не зазначено статтю за якою апелянта притягнуто до адміністративної відповідальності. При визначенні виду адміністративного стягнення судом не враховано те, що він є інвалідом ІІ групи, автомобіль застрахований та його робота пов'язана з керуванням транспортним засобом, а позбавлення його такого права призведе до неможливості виконання своїх посадових обов'язків і можливої втрати роботи. Також вважає, що позбавлення права керування транспортними засобами може бути застосовано за наявності кількох правопорушень, які в даному випадку відсутні.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, заслухавши пояснення останнього, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4, який заперечив проти скасування постанови, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо нього, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнях водія ОСОБА_4

З пояснень ОСОБА_4, наданих під час засідань суду першої та апеляційної інстанцій, вбачається, що він, керуючи автомобілем «Шкода», рухаючись по проспекту С.Бандери, 28 в м. Києві, повертаючи праворуч з другорядної дороги, зупинився між крайньою правою і середньою смугою руху, щоб надати дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі. Коли його автомобіль стояв, в задню частину в'їхав автомобіль «Форд» і від удару його автомобіль штовхнуло вперед приблизно на 1 метр. Звертає увагу на те, що його автомобіль перебував в нерухомому стані на момент зіткнення. Також він зазначив, що керував автомобілем з механічною коробкою ввімкнення передач і відповідно для їх зміни потрібен певний час. Обидва автомобілі повністю застраховані, пошкодження на його автомобілі незначні. Проти зміни ОСОБА_3 виду стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на більш м'який він заперечив, оскільки той грубо порушив ПДР України, не визнає очевидної провини.

Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що в суд першої інстанції ОСОБА_3 з'явився. Однак, коли секретар запросила їх на судове засідання, ОСОБА_3 кудись відійшов та його не було поруч з кабінетом.

ОСОБА_3 свою вину у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав та пояснив, що автомобіль «Шкода» рухався заднім ходом з метою уникнення зіткнення з автомобілями, які рухалися по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з його автомобілем. Вважає, що ОСОБА_4 винен у даній пригоді, оскільки він був неуважним.

Крім того пояснив, що він з'явився в судове засідання суду першої інстанції та чекав на його початок, однак йому зателефонував начальник і він відійшов на декілька хвилин, в цей час ОСОБА_4 сам зайшов в кабінет судді і тому розгляд відбувся без його участі.

З матеріалів справи, зокрема схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що зіткнення автомобілів відбулося на виїзді з другорядної дороги на головну за наявності відповідного дорожнього знаку. На автомобілі «Шкода» наявні пошкодження лакофарбового покриття /тріщина і потертості/ заднього бамперу, а на автомобілі «Форд» наявні пошкодження лакофарбового /потертості та подряпини/ покриття переднього бамперу.

Відповідно до п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, чим порушив п.13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, спростовуються наявними доказами, з яких не вбачається можливість здійснення ОСОБА_4 дій, спрямованих на рух керованого ним автомобіля заднім ходом, оскільки такої необхідності у останнього не було. Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує лише здогадками, зокрема щодо стану іншого водія, які нічим не підтверджуються.

Дані, що містяться, в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування автомобілів після зіткнення та наявності пошкоджень, пояснення водія ОСОБА_4 спростовують доводи апеляційної скарги про механізм пригоди.

Вважаю, що судом першої інстанції не було порушено вимоги ст. 268 КУпАП в ході розгляду справи. Законність притягнення останнього до адміністративної відповідальності в повному обсязі перевірено судом апеляційної інстанції, йому надано можливість давати пояснення з приводу обставин пригоди.

Визначаючи вид та розмір стягнення, суд дотримався вимог ст. 23, ст. 33 КУпАП. При цьому судом враховані дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Доводи ОСОБА_3 про неможливість виконання робочих обов'язків у зв'язку з позбавленням його права керування транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано доказів, що він працює та його робота пов'язана з керуванням автомобілем.

Висновки про відсутність порушення ПДР України з боку водія ОСОБА_4 підтверджуються дослідженими доказами, а тому є законними та обґрунтованими.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а провадження по справі відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук