Справа № 164/2649/17 Провадження №33/773/92/18 Суддя в 1 інстанції: Токарська І.С.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2018 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року,

встановив:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого приватним підприємцем, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24 листопада 2017 року о 22 год. 00 хв. по вул. Сойне в с. Прилісне Маневицького району Волинської області керував автомобілем марки «ОреІ Vivaro», державний реєстраційний номерний знак AC4515BH, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просить скасувати. Категорично заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Вказує, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного

сп'яніння не відповідає вимогам Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у звязку із чим є недійсним, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння і в його діях є склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, вина ОСОБА_2 у скоєнні цього правопорушення повністю стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №345084 від 24.11.2017 року, протоколом про адміністративне затримання, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №230 від 24.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, рапортом інспектора патрульної поліції, а також відеозаписами з нагрудної відеокамери працівника поліції та мобільного телефону.

Зокрема, з пояснень працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції та мобільного телефону було встановлено, що дійсно близько 22 години 00 хвилин 24 листопада 2017 року в с. Прилісне Маневицького району, ОСОБА_2 керував бусом із ввімкненим дальнім світлом фар. В зупиненому працівниками поліції автомобілі був лише ОСОБА_2, який перебував за кермом транспортного засобу з ознаками алкогольного сп'яніння.

Протоколом про адміністративне затримання серії АА №109817 стверджується, що ОСОБА_2 був затриманий та направлений для проведення медичного огляду.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 230 від 24 листопада 2017 року, складеного у Маневицькій ЦРЛ, якому надано

право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП, ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Підстав для визнання даного медичного огляду недійсним чи недовіряти змісту висновку лікаря, про що просить ОСОБА_2 в скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Доводи ОСОБА_2 про те, що за кермом транспортного засобу він не перебував, спростовуються вищевказаними доказами у їх сукупності, в тому числі, і показаннями свідка ОСОБА_6С, який вказав, що о 20 год. 00 хв. 24 листопада 2017 року залишив авто і ОСОБА_2 в дворі с. Прилісне, що відбувалось потім йому невідомо.

Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, суду не надано.

Таким чином висновки судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 про виклик до суду та допит в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в апеляційного суду немає необхідності, оскільки перші трьох допитувались судом першої інстанції в ході розгляду справи і надали суду вищезгадані покази, а останній ОСОБА_8, місцевим судом взагалі не допитувався, як свідок.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненою правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, шо пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, правильно врахував зазначені обставини, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_2 безальтернативне адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУнАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остагочіїою і оскаржетію не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1