Справа № 214/7116/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що народився в с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2017 року о 04.20 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі по вул. Івана Авраменка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 24.11.2017 року приблизно о 04.00 год., повертаючись з нічного клубу «Святошин», знаходячись в районі вул. Івана Авраменка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області він випадково зустрів свого брата ОСОБА_4 В момент, коли вони знаходились в салоні автомобіля, а він безпосередньо сидів за кермом та прогрівав двигун автомобіля, завівши його, до них підїхали поліцейські на патрульній машині. Підійшовши до них, інспектор повідомив, що автомобіль має несправність позаду блимала підсвітка, однак яка саме він не зрозумів. Після цього інспектор попросив показати йому документи та висловив підозру стосовно його перебування в стані алкогольного спяніння, оскільки начебто відчув запах алкоголю з порожнини рота. Оскільки у поліцейських не було при собі приладу «Драгер», вони одразу запропонували йому пройти огляд в медичному закладі, на що він відмовився, однак не заперечував проти проходження огляду за допомогою приладу «Драгер».

З метою забезпечення права на захист, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та дотримання принципу вільного вибору захисника судом допущено до участі у справі в якості захисника ОСОБА_3, який є спеціалістом в галузі права (диплом спеціаліста серії С17 №082123 від 30.06.2017 року), перебуває на обліку в податковій інспекції та зареєстрований як ФОП із здійсненням діяльності в сфері права.

Захисник ОСОБА_3 підтримав позицію ОСОБА_2 та просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно позиції захисника, викладеної в клопотанні, він вказував, що матеріали, складені відносно ОСОБА_2, є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. На його переконання, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений з порушенням вимог закону, а саме містить виправлення в графах «особу встановлено» та «суть вчиненого правопорушення». Крім того, матеріали справи не містять направлення ОСОБА_2 на проходження огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, а також акту огляду на стан алкогольного спяніння. Захисник також зауважив, що 24.11.2017 року ОСОБА_2 автомобілем не керував, а знаходився поряд з ним. З невідомих для нього причин працівники поліції підійшли до нього та предявили вимогу надати документи на автомобіль та водійське посвідчення. На той момент автомобіль був припаркований біля буд.№7 по вул. Івана Авраменка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та ОСОБА_2 за його кермом не перебував. Посилання інспекторів ПП на наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння захисник вважав безпідставним, оскільки фактично таких ознак не було, що зафіксовано на відеозаписі з боді-камери поліцейських. Провести огляд за допомогою алкотесту «Драгер» поліцейські не мали можливості в силу відсутності у них такого приладу при собі. Стосовно письмових пояснень свідків, то захисник вважав, що їх письмові покази не можуть вважатись належними доказами, адже свідків інспектор ПП запросив вже після складання протоколу відносно ОСОБА_2, бланки пояснень вони особисто не заповняли, записи робив інспектор.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожен окремо, показали, що з ОСОБА_2 вони раніше знайомі не були. В листопаді 2017 року приблизно о 04.00 год. вони проходили разом неподалік від зупинки швидкісного трамваю в районі бульвару Вечірнього в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Інспектори ПП попросили їх бути присутніми в якості свідків під час відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. В їх присутності інспектор ПП запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на що останній відмовився. Чи були у ОСОБА_2 явні ознаки алкогольного спяніння, вони не можуть сказати. Пояснення свідки поліцейським давали, підпис ставили, однак особисто пояснення в бланку не писали. Дійсність викладених в їх поясненнях обставин та добровільність їх підпису вони підтвердили.

Суд, вислухавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, покази свідків, оглянувши відеозапис на диску, дослідивши в матеріалах справи письмові докази, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 114661 від 24.11.2017 року слідує, що 24.11.2017 року о 04.00 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі по вул. Івана Авраменка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння, та від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року за №1376 (далі за текстом Інструкції), а саме в ньому зафіксовано всі необхідні дані, відсутні будь-які виправлення чи закреслення, а сам протокол підписаний ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, що спростовує доводи захисника ОСОБА_3 щодо неналежності та недопустимості протоколу як доказу.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності обєктивної сторони, що передбачає необхідність обовязкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння за умови очевидної наявності ознак спяніння, субєктивної наявність прямого умислу та спеціального субєкта водія.

Оглядом відеозапису з боді-камери на диску DVD-R (час запису 04:04, №) встановлено, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом, що останній також підтвердив. При цьому, причиною зупинки стала відсутність підсвітки заднього номерного знаку на автомобілі, що також ОСОБА_2 підтвердив, посилаючись на періодичні збої в роботі підсвітки. Вказані обставини є свідченням того, що ОСОБА_2 дійсно є водієм, а відтак і спеціальним субєктом складу правопорушення за ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2 в судовому засіданні на те, що він транспортним засобом не керував, а лише сів за кермо та завів двигун аби його прогріти суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються оглянутим судом відеозаписом та його ж первинними поясненнями, зафіксованими на відео.

Підстави ставити під сумнів належність та допустимість як доказу відеозапису з боді-камери суд не вбачає, оскільки всі наведені захисником доводи ґрунтуються виключно на його субєктивній оцінці як доказу за відсутності інших належних та допустимих доказів, які б могли його спростувати.

Відповідно до п.7 розділу І, п.1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого спяніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

З аналізу вказаної норми слідує, що законодавець детально передбачив порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння: на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального засобу, і лише після відмови або у випадку незгоди з результатами в медичному закладі.

Оглядом відеозапису на диску DVD-R з боді-камери встановлено, що висловлюючи пропозицію пройти огляд на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2, інспектор ПП назвав ознаки, які, на його переконання, визначають необхідність проходження водієм огляду, детально конкретизував, яким саме чином водій повинен пройти такий огляд, а так само розяснив, що відмова від проходження огляду на стан спяніння на вимогу поліцейського є порушенням п.2.5 ПДР та тягне за собою адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП за окремим складом правопорушення.

Мотиви відсутності у інспекторів ПП алкотесту як результат позбавлення ОСОБА_2 можливості пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що посилався його захисник ОСОБА_3, суд відхиляє, адже оглядом відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на власний вільний розсуд, а ніяк не через відсутність на той момент приладу, забезпечити яким екіпаж поліції могли за першої необхідності, на чому інспектор наголошував.

Поміж іншим, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, кожен окремо, підтвердили дійсність, добровільність та свідомість відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, та, як зафіксовано на відео, така відмова стосувалась проходження огляду як на місці зупинки інспектором за допомогою алкотесту, так і в медичному закладі.

Твердження захисника ОСОБА_3 щодо невідповідності вимогам допустимості доказів письмових пояснень цих свідків є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не встановлені вимоги щодо оформлення змісту письмових пояснень свідків правопорушення. Окрім того, з поясненнями, відібраними інспектором ПП ОСОБА_7, свідки були ознайомлені належним чином, про що свідчать власноруч зроблені ними підписи та надані в судовому засіданні покази, а тому суд не знаходить підстав для визнання їх пояснень неналежними чи недопустимими доказами.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи.

Посилання в судовому засіданні ОСОБА_2 щодо перебування його в тверезому стані та відсутність ознак, які б визначали необхідність проходження ним огляду суд оцінює критично, оскільки на відеозапису № (час запису 04:04:53) чітко зафіксовано, як ОСОБА_2 підтвердив вживання ним алкоголю напередодні та дійсність наявності у нього запаху алкоголю з порожнини рота.

Не можуть бути також доречними доводи захисника ОСОБА_3 щодо грубих порушень інспекторами поліції встановленого законом порядку шляхом не складання акту огляду, оскільки відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції, акт огляду на стан алкогольного спяніння це один з документів, який складається поліцейським за результатами огляду водія на стан алкогольного спяніння, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився, що виключає доцільність складання такого акту взагалі.

Отже, наявний обсяг доказів та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини приводять суд до переконання про співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків та неспростовних презумпцій факту дійсності порушення ОСОБА_2 п.2.5 ПДР України, а відтак і наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджені жодними обґрунтованими аргументами та допустимими доказами, а тому суд розцінює їх як захисну версію та намір уникнути відповідальності.

Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, не визнання вини, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-36, 40-1, 130 ч.1, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником упродовж 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко