Номер провадження: 33/785/130/18
Головуючий у першій інстанції Кушніренко Ю.С.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Стоянової Л.І., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 27.09.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий продавцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 26.08.2017 року, о 05.00 годині, у м. Одеса по вул. М.Арнаутська, 90, керував транспортним засобом марки «Хонда», д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: порушення мови, різкий запах алкоголю, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку - відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

За даним фактом, відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії БР № 207724 від 26.08.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки не встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Апелянт зазначає, що не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення відносно нього, оскільки у ньому не зазначено, який саме огляд та у який спосіб ОСОБА_2 повинен був пройти за вимогою співробітників поліції. При цьому вказує, що в цьому протоколі не зазначено, що ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також і те, що він відмовився від проходження цього огляду у закладі охорони здоров'я.

Крім того, на твердження апелянта, при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, були відсутні свідки, яких вказано у протоколі, що вказує на проведення поліцейськими огляду на стан сп'яніння в порушення вимог закону, у зв'язку з чим такий протокол вважається недійсним.

Разом з цим, ОСОБА_2 зазначає, що участі при розгляду справи в місцевому суді не приймав, про оскаржуване рішення дізнався лише 12.12.2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить постанову Приморського районного суду м. Одеса від 27.09.2017 року скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги та просили їх задовольнити, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 27.09.2017 року.

В матеріалах адміністративної справи відсутні дані щодо повідомлення ОСОБА_2 про необхідність з'явитись в судове засідання з розгляду адміністративної справи відносно нього на 27.09.2017 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 207724 від 26.08.2017 року вказано, що ОСОБА_2 сповіщений про розгляд його справи в Приморському районному суді м. Одеси на 26.09.2017 року о 10 годині 00 хвилин, на що є також посилання в самій постанові, але розгляд справи відбувся 27.09.2017 року /а.с. 2, 7/.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи відсутні дані на підтвердження обставин направлення апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст. 285 КУпАП.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_2, він дізнався про існування постанови суду відносно нього лише 12.12.2017 року, що підтверджується його заявою в Приморський районний суд м. Одеси від 11.12.2017 року / а.с. 8 /.

Апеляційна скарга подана 19.12.2017 року, що підтверджується штампом канцелярії Приморського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3., підтримавши доводи апеляційної скарги, послалися на допущені під час розгляду справи порушення вимог процесуального закону, а саме розгляд справи без належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду, що стало наслідком порушення його права на захист та вказує на незаконність та необґрунтованість постанови і наслідком скасування такого судового рішення.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Районний суд, прийнявши справу до свого провадження, розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, вважаючи, що він належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду, шляхом вказівки про розгляд справи в суді на 26.09.2017 року, але справа відносно нього була розглянута судом 27.09.2017 року, про що вказано вище.

В зв'язку з цим, неможливо погодитись з висновком суду про належне сповіщення ОСОБА_2, так як матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт отримання ним виклику в судове засідання Приморського районного суду м. Одеси саме на 27.09.2017 року.

Зважаючи на це, доводи апелянта про порушення його прав та розгляд справи без його належного повідомлення про дату та час судового розгляду та за його відсутності, апеляційний суд вважає слушними, так як з матеріалів справи, вбачається, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, а матеріали справи не містять жодних даних про належне сповіщення останнього про місце, дату та час розгляду справи, на що посилається суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Зазначені обставини вказують на обґрунтованість доводів апелянта у цій частині та розгляд справи районним судом в порушення вимог ст.268 КУпАП і з огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що забезпечують особі можливість здійснення свого захисту, в зв'язку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На обґрунтування доводів невинуватості у вчиненому правопорушенні ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що дійсно, в день, час та місці, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення він керував транспортним засобом, але був тверезий. Коли його зупинили співробітники поліції, то він не мав при собі посвідчення водія. При цьому він пояснив їм, що випив дві пляшки безалкогольного пива, але співробітники поліції ввели його в оману та вказали зробити запис про те, що він випив дві пляшки пива алкогольного, після чого відносно нього склали протокол. Свідків скоєння ним правопорушення не було, але довести це він не може. Просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати відносно нього постанову суду.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3. підтримав пояснення ОСОБА_2 і при цьому додав, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поняті були відсутні, сам ОСОБА_2 він огляду на стан алкогольного сп'яніння не відмовлявся, після складання протоколу йому було повернуто транспортний засіб, що підтверджує відсутність алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 співробітниками поліції був введений в оману та записав, що випив дві пляшки пива, без уточнення, що воно було безалкогольне. Просив задовольнити апеляційну скаргу за скасувати постанову суду.

Однак з цими доводами неможливо погодитись, так як вони спростовуються іншими матеріалами адміністративної справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 207724 від 26.08.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, у зв'язку з тим, що вінкерував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння /різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода/ та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці або в умовах медичного закладу у присутності двох свідків /а.с. 2/.

При цьому слід відмітити, що ОСОБА_2 даний протокол про адміністративне правопорушення підписав, свою незгоду з ним не виказав і свій підпис в протоколі не заперечує.

Крім того, в самому протоколі ОСОБА_2 надав письмові пояснення, що перед керуванням транспортним засобом вживав дві пляшки пива.

Посилання ОСОБА_2 та його представника на те, що він був введений в оману співробітниками поліції є бездоказовим та матеріалами адміністративної справи не підтверджуються.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння на місці або огляду в умовах медичного закладу підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які у своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці події пояснили, що вони були залучені співробітниками поліції у якості понятих і в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходженнятесту на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою пристрою «Драгер» або в умовах медичного закладу, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення /а.с. 4-5/.

За таких обставин вважаю, що в судовому засіданні апеляційного суду доведена провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та його дії правильно кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходженнятесту на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою пристрою «Драгер» або в умовах медичного закладу, що було зафіксовано співробітниками поліції у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та його пояснення в апеляційному суді і його представника - адвоката ОСОБА_3 про те, що в його діях ОСОБА_2 відсутні ознаки правопорушення, оскільки в пояснення ОСОБА_2 в матеріалах справи про вживання пива і керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння отримані співробітниками поліції шляхом обману, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки ці обставини спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, показами вищевказаних свідків.

Крім того слід зауважити на те, що дії співробітників щодо складання відносно ОСОБА_2 адміністративного протоколу він не оскаржив, що могло б довести обґрунтованість його доводів щодо відсутності у нього стану алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом із тим, за змістом п. 7 ст. 247 КУпАП, при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття за результатами розгляду апеляційної скарги, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП - скінчився, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеса від 27.09.2017 року.

Апеляційну ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 27.09.2017 року відносно ОСОБА_2, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.