Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/6/18 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Непша О.І.
Суддя апеляційного суду
ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2018 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2018 року відносно

ОСОБА_2, який народився 12 вересня 1970 року в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За постановою судді, 02.06.2018 р. близько 18.50 год. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Lexus ES 300», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по вул. Кузнецькій, біля будинку № 103 в стані алкогольного спяніння. За висновком медичного обстеження Миколаївського обласного наркологічного диспансеру № 791 від 02.06.2018 р., ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив право на захист ОСОБА_2, оскільки розглянув справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, всупереч направленої захисником до суду заяви про відкладення розгляду справи у звязку з навчанням. ОСОБА_2 був позбавлений можливості заявляти клопотання по справі, надавати додаткові пояснення та доводи відносно адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що суддею першої інстанції не допитувались свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, у неї існують сумніви щодо підписання протоколу та акту огляду одними і тими самими особами, оскільки підписи у вказаних документах, на її думку, є різними, хоча і дещо схожими.

Звертає увагу на те, що результати токсикологічного дослідження № 3212 від 21.06.2018 р. та результати засобу вимірювальної техніки № 1202/Т різняться.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і обєктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, є законним та обґрунтованим.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 177232 від 02.06.2018 р. вбачається, що 02.06.2018 р. о 18.50 год. по вул. Кузнецькій, 103, в м. Миколаєві водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Lexus ES 300», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, за згодою водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Відповідно роздруківці тестування на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» № 1540, результат тестування скалдає 0,50 ‰.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що 02.06.2018 р. близько 18.50 год. водій ОСОБА_2, в їх присутності, на місці зупинки транспортного засобу, продув алкотестер «Драгер», який згідно тесту № 1540 показав результат 0,50 ‰. Водій з результатами огляду не погодився та наполягав на проведенні медичного огляду на стан спяніння в Миколаївському обласному наркологічному диспансері.

В подальшому ОСОБА_2 виявив бажання додатково пройти огляд на стан спяніння в Миколаївському обласному наркологічному диспансері. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 791 від 02.06.2018 р., ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не допитано свідків, які могли підтвердити або спростувати обставини справи, не заслуговують на увагу, оскільки їхні пояснення, які містяться в матеріалах справи є послідовними, узгоджуються між собою, а також із поясненнями ОСОБА_2, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 177232 від 02.06.2018 р., а також даними медичного висновку № 791 від 02.06.2018 р., і сумніву не викликають.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що результати токсикологічного дослідження № 3212 від 21.06.2018 р. та результати засобу вимірювальної техніки № 1202/Т не збігаються, а тому зазначені аналізи є суперечливими. Але такі твердження захисника є хибними, виходячи з наступного.

Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 р. №1452/735, визначено порядок проведення огляду водіїв на стан спяніння.

Відповідно до положень п. 15 Розділу ІІІ вказаної інструкції, за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до змісту п. 16 Розділу ІІІ вказаної інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Відтак, за результатами проходження медичного огляду в закладі охорони здоровя передбачено складання лише двох документів, акту медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який видається на підставі акту медичного огляду, а тому доводи апелянта про відмінність результатів, які містяться в результаті токсикологічного дослідження № 3212 від 21.06.2018 р. та результаті засобу вимірювальної техніки № 1202/Т є такими, що не заслуговують на увагу.

В доповненнях до апеляційної скарги, наданих ОСОБА_2 у судовому засіданні, він вказує, що погодився пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі, оскільки вважав, що там він здасть біологічні зразки для проведення лабораторних аналізів, а не буде повторно продувати «Драгер».

Зі змісту Розділу ІІІ вказаної інструкції, яка регламентує порядок проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів, вбачається, що вказана інструкція містить імперативний припис про проведення лабораторних досліджень лише у випадку, коли є підозра перебування особи у стані наркотичного спяніння, а тому доводи ОСОБА_2 в цій частині не заслуговують на увагу.

Крім того, ОСОБА_2 у своїх доповненнях до апеляційної скарги просив закрити провадження по справі на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення.

В даному випадку апеляційний суд не знаходить підстав для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності через малозначність правопорушення. Застосування ст. 22 КУпАП є правом, а не обовязком суду, яке потребує наявності спеціальних ознак малозначності провини. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, свідомо та умисно допустив грубе порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Ступінь спяніння, наявність роботи та постійного місця проживання, а також інші чинники не впливають на ступінь вини ОСОБА_2 та не зменшують небезпечність його дій, оскільки вчинене ним правопорушення посягає на безпеку учасників дорожнього руху, а його наслідки можуть завдати шкоди невизначеному колу осіб, що вказує на тяжкість такого правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддя обґрунтовано прийняв до уваги наявні у матеріалах провадження про адміністративне правопорушення докази та дійшов висновку про керування водієм ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи, що ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду був присутній, надав пояснення, апеляційний суд вважає, що таким чином його право на захист поновлено.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_1