АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/278/17 Суддя 1-ї інстанції: Буцький В.В.
Провадження № 33/790/11/18
Категорія: ч.1 ст.130, ст. 122-4, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 20.04.2017 року о 12:40 ОСОБА_2 керував автомобілем "Lan Rover Discovery Sport", державний номер НОМЕР_1 біля будинку №25/1 по пр. Г.Сталінграду в м. Харкові, при обгоні, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався назустріч, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим було заподіяно матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України.

Після скоєння ДТП, ОСОБА_2 з місця пригоди поїхав з невідомих причин, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Окрім того, 20.04.2017 року о 13:10 ОСОБА_2 керував автомобілем «Lan Rover Discovery Sport", державний номер НОМЕР_1 біля будинку №145 по пр. Гагаріна в м. Харкові в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди ОСОБА_2 в присутності двох свідків на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», і згідно результатів якого, вміст алкоголю в його крові склав 2.25 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 04.07.2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що звернувшись до суду з проханням надати інформацію про дату та час розгляду справи, йому було повідомлено, що справа відносно нього не надходила.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не спростовує викладені в постанові інші обставини, та заперечує щодо перебування його у стані алкогольного сп'яніння, і вказує, що дав згоду на проведення огляду, будучи впевненим, що він тверезий. Посилається на порушення процедури огляду водія на встановлення стану сп'яніння, та вказує, що в той день він їхав з лікарні, де на вимогу лікаря вживав ліки, що на його думку могли бути причиною такої події.

Вказує, що суд першої інстанції при винесенні постанови не врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан та інші обставини.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судове засідання ОСОБА_2 його захисник - адвокат Веселянська О.О. та потерпілий ОСОБА_4 не прибули, при цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 неодноразово не отримували судові повістки, які надсилались за вказаними ними адресами, а захисник Веселянська Г.В. отримала завчасно повістку, у зв'язку з чим вважаю за можливе розглядати справу за відсутності вказаних вище осіб.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_2 оскаржує постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року в частині визнання його винним у вчиненні адмінстративногго правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим, згідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, та вважає, що посилання апелянта, що в день його зупинки працівниками поліції він вживав лікарські засоби, що на його думку і стало причиною позитивного результату його огляду за допомогою технічного засобу, не спростовує його вини у порушенні ним вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно якого заборонено водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також є необґрунтованими посилання апелента на те, що суддею суду першої інстанції не було враховано характер вчиненого правопорушенням, особу правопорушника, його майновий стан та інші обставини, оскільки такі обставини суддею суду першої інстанції при винесенні постанови від 04.07.2017 року були взяті до уваги та обґрунтовано застосовано адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції вважав, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом серії БР № 266547 від 20.04.2017 року, чековою роздруківкою «Драгер», де встановлено вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_2 2.25 проміле, актом огляду, поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції дана належна та об'єктивна оцінка цим доказам, які в сукупності доводять вину ОСОБА_2, і не вбачає підстав для сумніву у правильності такого висновку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Посилання апелянта на те, що справа в суді першої інстанції була розглянута без нього заслуговують на увагу, але апеляційний суд вважає необхідним відмітити, що заходи для виклику останнього у судове засіданні вживались як при розгляді в Комінтернівському районному суді, так і апеляційним судом, але ОСОБА_2 не прибував до судового засідання, так само і його захисник.

Суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, те, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року у відношенні ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик