ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/142/18 Справа № 178/1122/18 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що мешкає за адресою: вул. Шевченка 65, с. Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 03 серпня 2018 року о 09.30 год. по вул. Шевченка в с. Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння - різкий запах з порожнини рота, хитка хода, та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі по адміністративне правопорушення щодо нього - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, винесеною в порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, при цьому судом не дотримано практики ЄСПЛ.

Зазначає, що від проходження огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, а виявив незгоду з підозрою поліцейського та зазначив про відмову у проходженні огляду в медичній установі, оскільки в порушення порядку направлення водіїв для огляду на стан сп'яніння йому не було запропоновано пройти огляд на місці, за допомогою спеціального технічного засобу, що робить складений протокол недопустимим доказом, при цьому вказує, що він сам запропонував пройти огляд на місці, але поліцейським йому було відмовлено через відсутність технічного засобу.

Одночасно вказує, що після складання протоколу він одразу поїхав до Криничанської медичної установи для проходження огляду на стан сп'яніння, де отримав висновок, що ознак сп'яніння не виявлено, але суд даний висновок не врахував.

Вважає, що пояснення свідків є суперечливими, проте суд не викликав та не допитав їх, що свідчить про формальний підхід до розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.; розпискою ОСОБА_5, якому було передано автомобіль на зберігання; актом огляду на стан сп'яніння, в якому вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп'яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, які полягають у тому, що йому не було запропоновано пройти огляд на місці, є необгрунтованими, оскільки як з пояснень свідків так і з пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою технічного приладу "Драгер", так і в медичній установі, проте він відмовився.

Що стосується доводів апелянта, які полягають у не перебуванні ним в стані алкогольного сп'яніння з посиланням на медичний висновок, наявний в матеріалах провадження, то до цих доводів суд відноситься критично, оскільки у даному випадку судом не вирішується питання про дійсність перебування особи в стані алкогольного сп'яніння, а вирішується спір щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Інші доводи апеляційної скарги апелянта мають формальний характер та сприймаються судом як такі, що спрямовані на ухилення його від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_6