Справа № 474/105/18
Провадження № 3/474/32/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.02.18 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, розглянув матеріали, які надійшли від сектору реагування патрульної поліції № 2 Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, працюючого у Державному підприємстві Врадіївське лісове господарство, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

08.02.2018р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 018990 від 01.02.2018р., згідно якого 16.01.2018р., близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по польовій дорозі біля 95 км Котовської дистанції в напрямку руху М-13 Кіровоград-Платонове 150 км, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив наїзд на гр. ОСОБА_3, який знаходився попереду автомобіля на лівому узбіччі по ходу руху вказаного автомобіля, в результаті чого ОСОБА_3 отримав незначні тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпин. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1, якому роз'яснені судом положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі не визнав повністю та пояснив, що 16.01.2018р. ОСОБА_3 сам пригнув на капот автомобіля коли той почав рух, автомобіль рухався зі швидкістю не більше 5 км/год проїхавши не більше 50 метрів. ОСОБА_1 пояснив, що не зупинив автомобіль, після того як потерпілий пригнув на капот автомобіля, оскільки злякався, що останній хоче його побити. Також ОСОБА_1 зазначив, що він не вважає себе винним за ст. 124 КУпАП, оскільки не пошкодив жодного транспортного засобу чи іншого майна, однак у разі визнання його винним просив призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

ОСОБА_1 також зазначив, що права передбачені ст. 268 КУпАП йому зрозумілі, з матеріалами справи ознайомився, залучати до у часті у справі захисника, перекладача, надавати інші докази він не бажає.

Потерпілий ОСОБА_3, якому роз'яснені судом положення ст. 269 КУпАП, пояснив, що 16.01.2018р. єгерями Врадіївського МРГ ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявлено ОСОБА_1 під час здійснення останнім незаконного полювання. Коли потерпілий приїхав на місце події у нього з ОСОБА_1 відбулась розмова з приводу вищевказаних подій. Після розмови потерпілий пішов до свого автомобіля, а ОСОБА_1 сів до свого автомобіля. В цей час потерпілий почув звук заведеного двигуна та удар бампера автомобіля в ногу, після чого він оперся на капот автомобіля під керуванням ОСОБА_1, який ривками продовжував рух на автомобілі, у зв'язку з чим потерпілий послизнувся та упав на капот автомобіля, вчепившись за склоочисники. Під час вказаних подій ОСОБА_1 не намагався зупинитися, а навпаки додав швидкості та проїхав близько 200 м по ґрунтовій дорозі, полі та лісосмузі, після чого зупинився, при чому весь цей час потерпілий продовжував перебувати на капоті автомобіля. Потерпілий зазначив, що під час вказаних подій отримав тілесні ушкодження руки та ноги, однак не звертався до лікарів, оскільки пожалів ОСОБА_1 Потерпілий просив призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання, які повністю підтверджують пояснення потерпілого ОСОБА_6, зазначивши, що під час вищевказаних подій автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався приблизно зі швидкістю 30-40 км/год. А також пояснили, що під час цих подій автомобіль під керуванням ОСОБА_1 майже здійснив наїзд на свідка ОСОБА_4, однак той відскочив.

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У відповідності до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

При цьому згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, законодавець чітко визначив склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який полягає в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Однак під час складення протоколу працівниками поліції вказаних вимог чинного законодавця не враховано. Зазначаючи про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, останні ні в протоколі, ні в схемі дорожньо-транспортної пригоди не вказали які транспортні засоби були чи інше майно було пошкоджено. Про вказані обставини також не зазначив ні ОСОБА_1, ні потерпілий, ні свідки.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

В судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол вказаних в останньому подій не підтвердила, факти зафіксовані в схемі дорожньо-транспортної пригоди не свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, до справи надані матеріали з яких неможливо поза розумним сумнівом встановити особу вину в дорожньо-транспортній пригоді.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об'єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 124, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутню складу і події адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол