Справа № 199/7196/18
ПОСТАНОВА

іменем України

14.11.2018 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого технологом у ТОВ «Steko», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 172344 від 08.09.2018, складеного відносно ОСОБА_1, слідує, що 08.09.2018 о 07:40 годині у місті Дніпрі по вул. Марії Лисиченко, 4, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Nissan Tiida», н.з. АЕ2847ЕО, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді електроопори, внаслідок чого його транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав та пояснив, що 08.09.2018 він здійснив зіткнення з електроопорою, уникаючи можливого зіткнення з автомобілями «Ford Sierra» та «Daewoo Lanos», які, в свою чергу, на полосі його руху на невеликій відстані від нього здійснили між собою лобове зіткнення, тобто потрапили у дорожньо-транспортну пригоду, а тому у нього не залишалося іншого виходу та часу, як здійснити різкий маневр вправо, на узбіччя дороги, з метою уникнення наїзду на вказані автомобілі та водіїв, які перебували в салоні розбитих автомобілів.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є водіями автомобілів «Ford Sierra» та «Daewoo Lanos» пояснили, що дійсно між автомобілями під їх керуванням сталося лобове зіткнення, а водій ОСОБА_1, уникаючи вже зіткнення з їхніми автомобілями, вимушений був здійснити маневр на узбіччя, в результаті чого пошкодив свій автомобіль.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В судовому засіданні був переглянутий відеозапис на DVD-R диску з відео-реєстратора, який був встановлений на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 З даного відеозапису слідує, що на вул. ОСОБА_4, на полосі руху водія ОСОБА_1, безпосередньо перед його автомобілем здійснили лобове зіткнення автомобілі «Daewoo Lanos», н.з. АЕ0278ІМ, під керуванням водія ОСОБА_3 та «FORD Sierra», н.з. 76428АА, під керуванням водія ОСОБА_2, і водій ОСОБА_1 здійснює маневр вправо, внаслідок чого скоює наїзд на електроопору.

Зі змісту ст. 251 КУпАП слідує, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються, окрім іншого, висновком експерта.

Під час судового розгляду по справі призначалася судова фототехнічна експертиза, проведення якої доручалося Дніпропетровському НДЕКЦ МВС України.

Відповідно до висновку експертів № 5/10./804 та № 5/6.1/804а від 29.10.2018 встановлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Tiida» та рухався по правій смузі вул. ОСОБА_4. В цей час по лівій смузі рухався автомобіль «Daewoo Lanos», який зіткнувся з зустрічним автомобілем «FORD Sierra». В дорожній ситуації, яка виникла в звязку з виїздом автомобіля «FORD Sierra» на зустрічну смугу руху та його зіткненням з автомобілем «Daewoo Lanos», водій ОСОБА_1, з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

В той же час слід зазначити, що посадовою особою Національної поліції в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказано, що останній порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, висновком експерта № 5/10./804 та № 5/6.1/804а від 29.10.2018 не встановлено невідповідностей дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху.

При цьому, посадовою особою Національної поліції водію ОСОБА_1 не ставилося у вину порушення вимог п. 12.3, як і п.п. 12.4, 12.9-а) Правил дорожнього руху.

За таких обставин суд приймає висновок експертів № 5/10.1/804 та № 5/6.1/804а від 29.10.2018, як належний, допустимий і достовірний доказ у справі, враховуючи, що судові експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, а тому повністю погоджується з цим висновком експертів, приймаючи до уваги і неповноту зібраних у справі доказів, на що звернули уваги судові експерти у своєму висновку, які б повністю розкривали картину механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Протокол про адміністративне правопорушення, який у відповідності до ст. 251 КУпАП, може бути доказом в справі про адміністративне правопорушення, як і схема місця дорожньо-транспортної пригоди, за своїм змістом не спростовують висновку судових експертів, враховуючи, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди лише зафіксувала обєкти на ділянці дороги, місце зіткнення транспортного засобу із зазначенням привязки до місцевості та інші відомості технічного характеру, а протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, в даному випадку, є кінцевим документом, складеним посадовою особою Національної поліції за наслідком оцінки ним доказів у справі, яка, з урахуванням невизнання водієм своєї вини, здійснена без збору всіх необхідних вихідних даних і без призначення по справі експертиз.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України від 15.05.2008» Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та рішення ЄСПЛ, які згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обовязкові і для працівників Національної поліції, висновки працівників Національної поліції про порушення водієм ОСОБА_1 певного пункту Правил дорожнього руху, який знаходиться в причинному звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою, перебуває у протиріччі з висновком експертизи № 5/10./804 та № 5/6.1/804а від 29.10.2018.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що водію ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не ставиться у вину порушення п.п. 12.3, 12.4, 12.9-а) Правил дорожнього руху, суд не має права самостійно досліджувати та давати оцінку відповідності дій водія ОСОБА_1 вказаним пунктам Правил дорожнього руху та змінювати фабулу правопорушення у якому він обвинувачується.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що справа про адміністративне правопорушення фактично основана на припущеннях того, що водій порушив п. 12.1 правил дорожнього руху, що не підтверджено жодними доказами по справі, в тому числі і висновком судових експертів, провадження по справі на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП необхідно закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко