ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1371/18
провадження № 3/691/583/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Савенко О.М., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участю прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_2, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючою сільським головою Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації с.Петрики вул.Симиренка, №19 Городищенського району Черкаської області, -

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_3, будучи сільським головою Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області та відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб»єктом відповідальності за правопорушення, пов»язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення.

ОСОБА_3 особисто взяла участь у судовому засіданні, їй було розяснено її права, передбачені ст.268 КУпАП, пояснила, що факт вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП визнає, наміру порушувати чинне законодавство не мала. Подати вчасно у термін визначений законодавством до 01 квітня 2018 року електронну декларацію не змогла через відсутність працюючого ключа електронного цифрового підпису, остільки не знала порядку його отримання, при цьому не зверталася як суб»єкт декларування до відповідного акредитованого центру сертифікації ключів. Також була не обізнана про можливість засобами електронної пошти звернутися до служби технічної допомоги НАЗК для отримання необхідної допомоги.

Прокурор вважав доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, пов"язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, просив визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення та накласти стягнення, передбачене санкцією статті у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, будучи повідомленим про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП від 09 жовтня 2018 року №ГР 306256 стосовно ОСОБА_3, в судове засідання не з»явився, подав заяву від 06 листопада 2018 року №10056/39/122/64-2018 про судовий розгляд у його відсутність, зазначивши, що обставини викладені в змісті протоколу підтримує та просив застосувати до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягнення згідно вимог КУпАП.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, враховуючи зміст заяви представника Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані суду докази на підставі всебічного, повного і об»єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП в силу наступного.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність .

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За змістом статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов»язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов»язаних з ними можливостей. В рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків. Таким чином, при розгляді справи про корупційне правопорушення, обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме, прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

За нормами статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Згідно п.9 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов»язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Із змісту п.2 ч.5 розділу 2 « Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», декларація субєкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

За змістом ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні встановлено, що, відповідно до Рішення Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області VІІ скликання від 06 листопада 2015 року №1-1/ VІІ «Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Петриківської сільської ради та Петриківського сільського голови», вирішено визнати повноваження сільського голови села Петрики Городищенського району Черкаської області ОСОБА_3 (а.с.25) та цього ж дня особу попереджено про встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» і «Про запобігання корупції» обмеження, пов»язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування і проходженням служби, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_3 (а.с.26-27). Зазначена категорія посад віднесена до суб»єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією та на них розповсюджуються обмеження і обов»язки передбачені ст.ст.45,52 Законом України «Про запобігання корупції». Як вбачається із змісту рапорту прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_2 від 26 липня 2018 року, в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією, остільки перевіркою Офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що вона, будучи головою Петриківської сільської ради, відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», уповноваженою особою на виконання функцій держави та місцевого самоврядування і відповідно суб»єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», своєчасно не подала шляхом заповнення на Офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію за 2017 рік (а.с.14). За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, декларацію ОСОБА_3 подала 13 липня 2018 року, хоча граничний термін подачі такої декларації законом визначено до 01 квітня 2018 року (а.с.15-21). Відповідно до листа від 06 вересня 2018 року №198, ОСОБА_3 отримала ключ з електронним цифровим підписом 27 березня 2018 року та з 01 січня 2018 року по 01 квітня 2018 року, згідно табеля обліку використання робочого часу перебувала на робочому місці, у відпустці, на лікарняному, під вартою у вказаний період не перебувала (а.с.24). Згідно листа Державного підприємства «Українські спеціальні системи» Адміністрації державної служби спеціального зв»язку та захисту інформації України від 27 квітня 2018 року №07-530, Департамент захисту економіки Національної Поліції України інформовано про дати та години тимчасового обмеження в доступі до ресурсів порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01 січня 2018 року і зазначено, що 02 січня 2018 року близько 09 години виявлено помилки при спробі авторизації у Реєстрі, належне безперебійне функціонування Реєстру забезпечено з 09 години 50 хвилин 02 січня 2018 року (а.с.32).

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_3 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме: протоколом №ГР 306256 про адміністративне правопорушення від 09 жовтня 2018 року (2-8); копією Рішення Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області VІІ скликання від 06 листопада 2015 року №1-1/ VІІ «Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Петриківської сільської ради та Петриківського сільського голови» (а.с.25); копією попередження про обмеження, встановлені Законом України «Про державну службу» стосовно ОСОБА_3 від 06 листопада 2015 року (а.с.26-27); копією декларації з електронного ресурсу ЄДРД щодо дати публікації декларації ОСОБА_3 (а.с.15-21).

Обставин, які б обєктивно перешкоджали ОСОБА_3 своєчасно подати декларацію чи поважність причин, в ході розгляду справи, не встановлено, жодних доказів в заперечення цих фактів суду, особою, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності не надано.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а тому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 44 роки, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, працююча, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (а.с.28), вину визнала, вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу, остільки вважає, що такий вид стягнення сформує у неї звичку законослухняної поведінки.

Крім того, відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір та порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст.68 Конституції України, ст.ст.8, 83 Закону України «Про державну службу», ст.ст.3,45 Закону України «Про запобігання корупції», Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» від 23.03.2017 №1975-VIІІ, ст. ст. 176-2, 1, 9, 23, 33 35, 40-1, 254, 248, 249, 251, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

постановив:

ОСОБА_3, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 (п'ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят гривень) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. в прибуток Держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 і ч.1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд Черкаської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Направити постанову до Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, для відому.

Суддя ОСОБА_4