РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/277/18
Провадження № 3/327/131/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2018 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Антіпова Т.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Розівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОСОБА_2), Розівського району, Запорізької області, паспорт серії СВ 938484, виданий Розівським РВУ МВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, громадянина України, українця, працюючого ТОВ «ГАК» на посаді механізатора, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.05.2018 року о 19 год. 55 хв. в смт. Розівка по вул. Центральна ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, виражений запах з порожнини рота, почервоніння обличчя), чим порушив вимоги п. 2.9.(а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину повністю визнав та пояснив обставини, за яких ним було вчинено адміністративне правопорушення, щиро розкаявся у скоєному правопорушенні.

Заслухавши правопорушника, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доказам, наявним в ній, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказана у повному обсязі.

Так, окрім визнання вини самим правопорушником, його вина у вчиненні правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11.05.2018 року серії БД № 021591 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2); поясненнями правопорушника ОСОБА_3 від 06.05.2018 року (а.с. 4); рапортом Інспектора СРПП № 1 Розівського ВП Бердянського ВП ГУНП В Запорізькій області ОСОБА_4 від 06.05.2018 року (а.с. 3); рапортом поліцейського з ОтЗ РДО Розівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області капрала поліції ОСОБА_5 від 06.05.2018 року (а.с. 6); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 200 від 06.05.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с. 5).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (надалі за текстом ПДР України), водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з пункту 6 розділу 2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, вимога щодо проведення огляду на стан спяніння в присутності 2-х свідків, стосується лише проведення такого огляду поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п. 6 та п. 7 розділ І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Згідно із п. 1, 2, 7, 10 розділу ІІ вищевказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні знання. Установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_3 при зазначених вище обставинах скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані вище факти його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно досліджені в ході судового засідання, та які не заперечувались правопорушником.

Оцінивши докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_3 порушив пункт 2.9(а) ПДР України, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що помякшує відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння останнього у вчиненому.

Обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

При обранні виду та розміру стягнення судом враховано характер скоєного правопорушення, особу винного, помякшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок на користь держави.

Призначаючи ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, суд враховує положення п.28 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, згідно до якого суди не вправі призначати винній особі позбавлення права керування транспортними засобами, коли вона такого права була позбавлена або не мала взагалі.

Так, з матеріалів справи, а саме з довідки начальника СРПП Розівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку посвідчення водія не отримував, а за таких умов права керувати транспортним засобом не мав.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 27, 33-35, 40-1, 130, 245, 247, 252, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою ст. 307 КУпАП України, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через районний суд.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: Т.А. Антіпова