Справа № 496/229/18
Провадження № 3/496/195/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Біляївка
Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої у військовій частині НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста 1 радіостанції радіо взводу батареї управління, в званні матрос,
за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
16.01.2018 року радіотелефоніст 1 радіостанції радіо взводу батареї управління матрос військової служби за контрактом ОСОБА_1 не вийшла на службу без поважних причини, а саме перебувала у м. Одеса та займалась своїми особистими справами, в телефонній розмові пояснила, що не має наміру далі служити в лавах ЗСУ.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала повністю.
Крім того, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення повністю доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про військове адміністративне правопорушення № 64 від 16.01.2018 року, рапортом т.в.о. командира батареї управління від 16.01.2018 року, пояснювальними начальника метеорологічної станції батареї управління та ОСОБА_1 , витягом з наказу № 165 від 28.08.2017 року.
В протоколі про адміністративне правопорушення № 64 від 16.01.2018 року дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Згідно ч.4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Аналогічне поняття особливого періоду вказано і в статті 1 Закону України «Про оборону України».
Указом Президента України від 25 березня 2016 року №115/2016 з березня по квітень 2016 року призначено провести звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призивом під час мобілізації призваних відповідно до Указу Президенту України від 21 липня 2014 року №607 «Про часткову мобілізацію» і не звільнених з військової служби згідно з Указом Президента України від 12 червня 2015 року №328 «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 «Про часткову мобілізацію»; призваних під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15 «Про часткову мобілізацію». Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних зі звільненням у запас військовослужбовців, зазначених у статті 1 цього Указу, у тому числі з їх перевезенням до місця проживання (перебування). Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування. Тобто необхідність в мобілізації скасована і не поновлена новим законодавчим актом.

Відомостей про те, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинене в умовах особливого періоду, матеріали адміністративної справи не містять.

Більш того, в судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 підтвердив, що на даний час в країні не діє особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження, однак її дії необхідно перекваліфікувати з ч.4 ст. 172-11 КУпАП на ч.3 ст. 172-11 КУпАП, яка не містить такої кваліфікуючої ознаки як «в умовах особливого періоду».

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч.3 ст. 172-11 КУпАП нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 приймаю до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушниці і вважаю, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на неї у виді штрафу на користь держави.
Керуючись ст. ст. 40-1, 172-11, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
Громадянку ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення.
Суддя О.І. Трушина

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.