Дата документу Справа № 336/1217/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/1/18
Єдиний унікальний № 336/1217/17 Головуючий в 1-й інстанції - Дацюк О.І.
Категорія - ст. 124 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн. на користь держави.

Згідно з постановою, 22 лютого 2017 року о 15.05 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_5, рухаючись по пр. Моторобудівників в районі перехрестя з вул. Брюллова у м. Запоріжжя, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування автомобілем, який розвернуло та винесло на зустрічну смугу руху, де він скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, який стояв на перехресті, внаслідок чого автомобілі були пошкоджені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважає вказану постанову незаконною, такою, яка не відповідає фактичним да дійсним обставинам справи, а також вимогам закону.

Так, суд вважав встановленим, що ДТП трапилося 22 лютого 2017 року, однак суд розглядав протокол про скоєння адміністративного правопорушення, де вказано, що ДТП виникла 21 лютого 2017 року.

При цьому суду до початку розгляду справи по суті було прямо вказано на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням закону та наказу № 77 МВС України, а саме не відповідність дат складення протоколу, дати скоєння ДТП реальним датам, коли було скоєно ДТП.

Також в протоколі відсутні свідкі ДТП, пасажир, який знаходився в машині потерпілого, водій ВАЗ 2107 Міхєєв, який передав до складення протоколу відеозапис з відеореєстратора, на якому було зафіксовано ДТП.

Також в протоколі не вказаний третій учасник ДТП, за виною якого і скоєно ДТП, пішохід.

Незважаючи на суттєві порушення, які були допущені при складанні протоколу, суд в порушення ст. 278 КупАП допустив його розгляд в судовому засіданні, фактично розглядаючи протокол, який не відповідає вимогам законодавства.

Згідно п. 4.2 наказу МВС України №77 від 26.02.2009 року: «До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності, акт перевірки технічного стану транспортного засобу».

Згідно п. 6.1 наказу: "У разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, що підписується особами, які брали участь в огляді, та працівником Державтоінспекції МВС; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів та засобів фото- і відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення в справі.

На схемі місця ДТП повинні бути графічно зображені та зафіксовані такі об'єкти: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїзної частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;».

Незважаючи на явні та суттеві порушення, суд відмовив йому в задоволенні клопотання про виклик та допит співробітника поліції, який складав даний протокол, також відмовив про витребування фото та відео з нагрудних «боді камер» співробітників поліції, а також в проведенні судвої авто-технічної експертизи, хоча суд не має спеціальних познань в даній сфері, а виходячи з тексту постанови взяв на себе обов'язки автотехнічного експерту.

Так в постанові суду вказано: «З вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 наближається до перехрестя на досить великій швидкості, яка можливо і не перевищує максимально дозволеної в межах населеного пункту, але явно перебуває на максимальній її межі.» «Суд погоджується з тим, що заходи екстреного гальмування, застосовані ОСОБА_2 пов'язані частково саме з порушеннями ПДР, допущеними пішоходами, які вийшли на проїжджу частину на сигнал світлофора, який забороняє рух пішоходам, натомість таке порушення з боку пішоходів не мало прямого причинно-наслідкового івязку з дорожньо-транспоргної пригодою, яка сталась саме внаслідок неконтрольованого переміщення автомобілю під керуванням ОСОБА_2 по проїжджій частині.

Вихід пішоходів на проїжджу частину навіть на заборонений сигнал світлофору, за умови дотримання ОСОБА_2 ПДР, не мав невідворотнім своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду.»

Саме на ці питання повинна була бути відповісти автотехнічна експертиза, в призначенні якої йому було відмовлено.

Крім того, в порушення вимог ст. 283 КУпАП в постанові суду не вирішено питання щодо посвідчення водія, яке було вилучено у нього.

У зв`язку з вищевикладеним та для виявлення особи, яка винна в ДТП просить призначити судово автотехнічну експертизу.

Скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Заслухавши в судовому засіданні особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновки суду щодо наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 269729 від 22.01.2017 року (а.с. 2.); схемою місця ДТП (а.с. 3); поясненнями водія ОСОБА_6 (а.с.4); поясненнями водія ОСОБА_2 (а.с.5-6); відеозаписом (а.с. 19), висновком експерта № 9-271 від 05.07.2017 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи; висновком експерта № 9-523 від 13.09.2017 року за результатами додаткової інженерно-транспортної експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 вину у скоєнні правопорушення не визнав, пояснивши, що автомобіль під його керуванням рухався з дозволеною швидкістю близько 60 км/год по пр. Моторобудівників з боку вул. Базарної (Анголенка) в бік вул. Іванова. До перехрестя з вул. Брюллова у м. Запоріжжя автомобіль наближався на дозволений зелений сигнал світлофору, аж раптом на проїжджу частину вийшли пішоходи, які рухались на червоний забороняючий сигнал світлофору та почали перетинати проїжджу частину. З метою уникнення наїзду на пішоходів ОСОБА_2 застосував заходи екстреного гальмування, однак не впорався з керуванням, автомобіль втратив керування, його розвернуло та занесло на зустрічну смугу руху, де сталось зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109 під керуванням ОСОБА_7, який стояв на перехресті. Дорожньо-транспортну пригоду пов'язує з тим, що дорожнє покриття було мокре, а пішоходи порушили Правила дорожнього руху.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що рухався по пр. Моторобудівників з боку вул. Іванова. На перехресті з вул. Брюллова, маючи намір здійснити маневр повороту вліво, зупинився, щоб пропустити транспортні засоби, що рухались назустріч. Пропустивши майже усі транспортні засоби помітив, як назустріч зі швидкістю не менше 70-75 км/год наближається автомобіль ВАЗ 2108 під керуванням ОСОБА_2, який на перехресті застосував заходи екстреного гальмування, внаслідок чого автомобіль втратив керування, його занесло та винесло на зустрічну смугу руху, де він вдарив автомобіль потерпілого. На переконання потерпілого пригода сталась через перевищення ОСОБА_2 безпечної та дозволеної швидкості руху та некоректну роботу гальмівної системи.

Також судом був досліджений відеозапис, який наданий ОСОБА_2 та приєднаний до матеріалів справи.

З вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 наближається до перехрестя на досить великій швидкості, яка можливо і не перевищує максимально дозволеної в межах населеного пункту, але явно перебуває на максимальній її межі. Автомобіль наближається до перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофору, натомість не застосовує заходів гальмування аж доки на проїжджу частину не виходять пішоходи. Перетинає перехрестя автомобіль під керуванням ОСОБА_2 на жовтий сигнал світлофору, при цьому водієм застосовуються заходи екстреного гальмування, внаслідок чого автомобіль стає некерованим та довільно рухається по проїжджій частині, розвертаючись, після чого стається зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_7, який стоїть на перехресті.

З висновку експерта № 9-523 від 13.09.2017 року за результатами інженерно-транспортної експертизи, вбачається, що в дорожньо-транспортній ситуації за вихідними даними за свідченнями водія ОСОБА_2, він повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Оскільки у вихідних даних за свідченнями водія ОСОБА_2 відсутня інформація щодо причини зупинки на перехресті автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, то вирішити питання про те, як у відповідності до вимог ПДР повинен був діяти водій ОСОБА_6 за свідченнями водія ОСОБА_2 не надається можливим.

Оцінка дій пішоходів не потребує застосування спеціальних технічних пізнань, тому їх дії можуть бути оцінені судом самостійно згідно з розділом 4 Правил дорожнього руху.

В дорожньо-транспортній ситуації за вихідними даними за свідченнями водія ОСОБА_8, водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху.

Оскільки у вихідних даних за свідченнями водія ОСОБА_6 відсутня інформація про те, чи працював світлофорний об'єкт на перехресті пр. Моторобудівників та вул. Брюллова на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди; якщо працював, то в якому режимі; на який сигнал світлофору, у випадку його роботи в звичайному режимі, в'їжджав на перехрестя автомобіль НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2; які причини застосування даним водієм заходів екстреного гальмування, то вирішити в повному обсязі питання про те, як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху повинен був діяти водій ОСОБА_2 за свідченнями водія ОСОБА_6 не надається можливим.

Оскільки у вихідних даних за свідченнями водія ОСОБА_6 відсутня інформація про те, чи працював світлофорний об'єкт на перехресті пр. Моторобудівників та вул. Брюллова на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди; якщо працював, то в якому режимі; на який сигнал світлофору, у випадку його роботи в звичайному режимі, зупинився та стояв автомобіль НОМЕР_4 під його керуванням на перехресті вказаних вулиць, то вирішити питання про те, як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху повинен був діяти водій ОСОБА_6 за його свідченнями не надається можливим.

Оцінка дій пішоходів не потребує застосування спеціальних технічних пізнань, тому їх дії можуть бути оцінені судом самостійно згідно з розділом 4 Правил дорожнього руху.

2. За вихідними даними за свідченнями водія ОСОБА_2 небезпека для його руху виникає з моменту початку руху пішоходів по проїзній частині. В даному випадку водій ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Оскільки у вихідних даних за свідченнями водія ОСОБА_6 відсутня інформація про те, чи працював світлофорний об'єкт на перехресті пр. Моторобудівників та вул. Брюллова на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди; якщо працював, то в якому режимі; на який сигнал світлофору, у випадку його роботи в звичайному режимі, в'їжджав на перехрестя автомобіль НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2; які причини застосування даним водієм заходів екстреного гальмування, то вирішити дане питання за свідченнями водія ОСОБА_6 не надається можливим.

3.Вирішити дане питання не надається можливим по причинам, вказаним в дослідній частині цього питання.

4.Вирішити дане питання не надається можливим по причинам, вказаним в дослідній частині цього питання.

5.Встановити причинний зв'язок між діями водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 та подією даної дорожньо-транспортної пригоди можливо лише після вирішення питання його технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди (питання № 3 даної експертизи).

Дії водія ОСОБА_6 не знаходяться в причинному зв'язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінка дій пішоходів не потребує застосування спеціальних технічних пізнань, тому їх дії можуть бути оцінені судом самостійно згідно з розділом 4 Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, так і іншими документами, до яких відноситься висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження.

Суд першої інстанції дав обґрунтовану оцінку матеріалам справи, які свідчать про недотримання ОСОБА_2 безпечної дозволеної швидкості та коректної роботи гальмівної системи, що стало причиною ДТП.

Так. пунктом 1.5 ПДР визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 2.3 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно пункту 8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення:

зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух;

жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Таким чином, наближаючись до перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофору, водій може його перетнути виключно у разі повної та абсолютної впевненості, що він має достатньо часу для того, щоб маневр перетину перехрестя завершити також на сигнал світлофору, що дозволяє рух.

Натомість, водій ОСОБА_2, наближаючись до перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофору, не будучи впевненим в тому, що маневр перетину перехрестя він також встигне завершити на дозволяючий сигнал світлофору, не застосовував заходів гальмування та не зупинився перед перехрестям у відповідності до п. 8.10 ПДР, а саме не ближче 10 м перед світлофором, пішохідним переходом.

Рухатись далі в разі ввімкнення жовтого сигналу дозволяється водіям виключно у разі, якщо вони не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, та лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що заходи екстреного гальмування, застосовані ОСОБА_2 пов'язані частково саме з порушеннями ПДР, допущеними пішоходами, які вийшли на проїжджу частину на сигнал світлофора, який забороняє рух пішоходам, натомість таке порушення з боку пішоходів не мало прямого причинно-наслідкового зв'язку з дорожньо-транспортної пригодою, яка сталась саме внаслідок неконтрольованого переміщення автомобілю під керуванням ОСОБА_2 по проїжджій частині.

Вихід пішоходів на проїжджу частину навіть на заборонений сигнал світлофору, за умови дотримання ОСОБА_2 ПДР, не мав невідворотнім своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду.

Дійшовши таких висновків суд першої інстанції обґрунтовано керувався також наступним.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Визначення безпечної швидкості руху надає пункт 1.10 ПДР, відповідно до якого безпечна швидкість - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Натомість як максимально дозволена швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах встановлена не більше 60 км/год.

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам, та належним чином мотивував у постанові свої висновки, які відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином наявними доказами про справі повністю підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання апелянта на інші порушення встановленого порядку при складанні протоколу, суд вважає голослівними, так як вони суперечать іншим матеріалам справи.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, та особу правопорушника.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.М. Білоконев