Справа № 405/6617/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Льон С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКППФО НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого помічником чергового ВП, за ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення АА № 661462 від 23.09.2018 ОСОБА_1 22.09.2018 о о 23:52 годині, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, у громадському місці, біля буд.5, корп.1 по вул. Хабаровській в м.Кропивницькому, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення АА № 661461 від 23.09.2018 ОСОБА_1 22.09.2018 о о 02:40 годині, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, у громадському місці, біля буд.5, корп.1 по вул. Хабаровській в м.Кропивницькому, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2, на законну вимогу поліцейського припинити адміністративне правопорушення не реагував, погрожував поліцейським фізичною розправою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання зявився, йому розяснено права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративних правопорушень за обстави, вказаних в протоколі, не визнав та суду пояснив, що 22.09.2018 він разом зі своєю сімєю (дружиною та 7-річним сином) та сімєю свого сусіда ОСОБА_3 поверталися з відпочинку додому. О 22:10 год., проходячи мимо магазину «Делві», що знаходиться поряд з їх місцем проживання, увагу привернув конфлікт між трьома патрульними поліцейськими та пятьма відомими їм сусідами. Вони бачили, як працівники поліції штовхали чоловіків знайомих ОСОБА_4 та Єфімова, намагаючись забрати їх до автомобіля, чули жінок, які намагалися захистити чоловіків та постійно запитували у поліцейських, за що ті хочуть їх забрати, просили пояснити причину, підстави, при цьому пояснюючи поліції, що вони нічого протиправного не чинять, мирно спілкуються. Проте, один з поліцейських (ним виявився ОСОБА_5В.), вів себе грубо, зухвало, не звертав уваги на прохання жінок надати їм пояснення або залишити їх у спокої - виражав явну неповагу до оточуючих.

Вважаючи, що поліцейські ведуть себе неправомірно, та з метою зясувати, що сталося, він представився працівником поліції, зробив зауваження ОСОБА_5 та попросив відпустити сусідів під його відповідальність додому. Натомість, ОСОБА_5 миттєво повалив його на землю та одів на руки наручники. А потім, це ж саме зробив з ОСОБА_4 Працівник поліції ОСОБА_5 вийняв газовий балончик і двічі розпилив газ прямо у вічі жінкам та дітям, було викликано швидку допомогу. Поліцейські посадили його в службовий автомобіль і відвезли в Управління патрульної поліції в Кіровоградській області по вул. Вокзальній,58 м.Кропивницький, де склали протоколи.

У протоколах, складених ОСОБА_5, свідками записані два працівника поліції, тобто заінтересовані особи, і жодного свідка не залучено із числа учасників зазначених подій. Долучені до протоколів пояснення "випадкових очевидців" не містять посилань на його хуліганські дії біля магазину «Делві» в громадському місці. Відеозапис також не містить будь-яких дій, повязаних із дрібним хуліганством в громадському місці біля зазначеного магазину. Відеозапис як доказ того, що він виражався нецензурною лайкою в приміщенні відділу поліції до працівника поліції не може прийматися як доказ вини за ст. 173 КУпАП, так як приміщення відділу поліції не є громадським місцем (тим більше у нічний час), що є обов'язковою кваліфікуючою ознакою. Стверджував, що громадського порядку та спокою не порушував, нецензурною лайкою не висловлювався, просив провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП.

Потерпілим ОСОБА_2 до суду надано письмові пояснення, в яких він заперечує обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 Зокрема, вказав, що ОСОБА_1 нецензурну лайку та погрози фізичною розправою у відношенні нього не висловлював, жодних претензій він до ОСОБА_1 не має. У протоколах від 23.09.2018 він не підписувався ані як свідок, ані як потерпілий. ОСОБА_1 дійсно з сімєю проходив повз місце події, порушниками були інші особи, але його затримали разом з іншими (а.п. 19).

В судовому засіданні переглянуто CD-R диск з відео з камер спостереження магазину «Делві», який не містить дії ОСОБА_1, з яких можна зрозуміти, що порушує громадський порядок та спокій громадян або чинить злісну непокору законній вимозі поліцейського (а.п. 6).

Вислухавши пояснення особи, що притягнуться до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази як окремо, так і в сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП, з наступних підстав.

Так, ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до розяснень пунктів 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", судам належить забезпечувати своєчасний і правильний розгляд адміністративних справ про дрібне хуліганство. Суди не повинні застосовувати заходи адміністративного стягнення, передбачені ст. 173 КУпАП, щодо осіб, дії яких містять ознаки злочинів (самоправство, завдання побоїв, заподіяння легких тілесних ушкоджень та ін.) або проступків, що не є дрібним хуліганством. Згідно практики застосування рішень Європейського суду з прав людини (ст. 9 Європейської Конвенції з прав людини) Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Проявом хуліганських дій є будь які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб'єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, які оглянуті та дослідженні в судовому засіданні, пояснень потерпілого вбачається, що 22.09.2018 о о 23:52 годині ОСОБА_1 разом з сімєю проходив біля магазину «Делві», де вже відбувався конфлікт між поліцейськими та його сусідами. ОСОБА_1 намагався зясувати причини затримання знайомих, в результаті чого останнього було затримано. При цьому протокол та додані до нього матеріали не містять жодних даних та доказів, що своїми діями ОСОБА_1 порушив громадський порядок і спокій громадян, що є обовязковою складовою обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи надані суду докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 661462 від 23.09.2018 (а.п. 21), пояснення потерпілого ОСОБА_2, відеозапис, що міститься на CD-R диску, з відео з камер спостереження магазину «Делві» (а.п. 26), суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, які б свідчили, що дії ОСОБА_1 порушили громадський порядок і спокій громадян із мотиву неповаги до суспільства.

Письмові пояснення свідків працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що містяться в матеріалах провадження (а.п. 23, 24), щодо обставин події 22.09.2018 суд оцінює критично, оскільки вони дублюють протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, не підтверджуються жодними належними й допустимими доказами та спростовуються поясненнями як самого ОСОБА_1, так і поясненнями потерпілого ОСОБА_2, відеозаписом з камер спостереження, які є послідовними та узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Крім того, ст.185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов'язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто, «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

З даної норми випливає, що дане правопорушення обов'язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані.

При цьому злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В той же час, в порушення вищевказаних вимог законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення серія АА № 661461 від 23.09.2018 не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено, яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано яке правопорушення вчинив ОСОБА_1, у зв'язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала злісна непокора ОСОБА_1 такій вимозі, що є невід'ємною частиною об'єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Ці обставини свідчать про те, що інспектором патрульної поліції не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад як самої законної вимоги, так і злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків.

З матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, відеозапису з камер спостереження магазину «Делві» не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив якесь правопорушення та провокував працівників поліції до застосування відносно нього спецзасобів і в подальшому адміністративного затримання.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у звязку з чим не можна зробити однозначного висновку щодо неправомірності поведінки ОСОБА_1 та законності дій працівника поліції, а тому відсутні і підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення ст. 185 КУпАП, про які зазначено в протоколі.

При цьому в ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Письмові пояснення свідків працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що містяться в матеріалах провадження (а.п. 4, 5), щодо обставин події 22.09.2018 суд оцінює критично, оскільки вони дублюють протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, не підтверджуються жодними належними й допустимими доказами та спростовуються поясненнями як самого ОСОБА_1, так і поясненнями потерпілого ОСОБА_2, відеозаписом з камер спостереження, які є послідовними та узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Таким чином, сукупність вищенаведених обставин вказує на недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП,

постановив:

провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст.ст.173, 185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8