ПОСТАНОВА

Справа № 137/36/18

12.03.2018 3/137/21/18

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Літинського відділення Калинівського відділу ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії АТ № 035260, виданий 19.04.2013 р. Літинським РС УДМС України у Вінницькій області) проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого пакувальником в ТОВ «Літинський Молокозавод», за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2017 р. о 00:45 год. водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Богдана Хмельницького в смт. Літин Літинського району Вінницької області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, зокрема: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, вчинене повторно протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 25.01.2018 р. ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав . Пояснив що 22.12.2017 р. біля 00:40 год. він будучи позбавлений прав на керування транспортними засобами влітку 2017 року, керував автомобілем. Приїхав до свого будинку, відразу до нього приїхали працівники поліції, насильно витягли його з автомобіля та інкримінували йому керування автомобілем в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_1 вказав, що оскільки спиртних напоїв не вживав, тому погодився пройти медичний огляд в лікарні. Коли приїхав до лікарні, то працівники лікарні відмовились відкривати приміщення, після цього працівники поліції повезли його до автовокзалу, де стали пропонувати пройти медичний огляд на стан спяніння за допомогою наявного у них приладу в присутності свідків. У судові засідання призначені на 12.02.2018 р. та 12.03.2018 р. ОСОБА_1 не зявився, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином (а.с. 16, 25, 26). В матеріалах справи наявні клопотання надані за бажанням ОСОБА_2 (мати) від імені ОСОБА_1, згідно яких останній із посиланням на Конвенцію про захист прав людини просить відкласти розгляд справи та призначити її розгляд на іншу дату, оскільки знаходиться на стаціонарному лікуванні, не зазначаючи при цьому будь-яких доказів перебування на лікуванні ОСОБА_1 (а.с. 22-23, 33). Керуючись внутрішнім переконанням та відсутністю доказів на підтвердження клопотання про відкладення розгляду справи, дані клопотання не можуть взятись до уваги, оскільки існує сумнів щодо дотримання принципу диспозитивності при їх написанні.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 умисно не з'являється у судове засідання ігноруючи виклики до суду, не цікавиться ходом розгляду справи та намагається затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності передбаченої санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розгляд матеріалу про адміністративне правопорушення провести у відсутність правопорушника.

Допитаний у судовому засіданні інспектор Цюрпіта О.А. повідомив, що під час несення чергування 22.12.2017 р. близько 00:40 год. по вул. Б.Хмельницького смт. Літин Літинського району Вінницької області було помічено автомобіль, який виконуючи маневр повороту не увімкнув світлового покажчика повороту. Водієм вказаного автомобіля (яким надалі виявився ОСОБА_1В.) не виконано вимогу працівника поліції про зупинку автомобіля та намагався втекти, як наслідок працівниками поліції було здійснено переслідування автомобіля НОМЕР_2, із увімкненими проблисковими маяками синього та червоного кольорів та звуковою сиреною. Водій намагався втекти, однак йому цього не вдалось. Причину втечі мотивував тим, що вже притягувався до відповідальності у виді штрафу 10200 грн. та не хотів бути притягнутий повторно до відповідальності. Зауважив, що ОСОБА_1 спочатку визнав вину у вчиненому, погоджувався проти медичний огляд на стан алкогольного спяніння у Літинській ЦРЛ, втім після спілкування зі знайомим по мобільному телефоні почав категорично відмовлятись в проходженні медичного огляду, проявляти агресію та хотів домовитись про уникнення відповідальності. Долучив до матеріалів про адміністративне правопорушення докази на підтвердження повторності вчинення правопорушення ОСОБА_1 (а.с. 36-38).

Інспектор Власюк В.М. підтвердив вищевикладену інформацію. Зазначив, що відмову ОСОБА_1 зафіксовано у присутності 2 свідків, котрі являються водіями рейсового автобусу.

Викликані у судове засідання свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 (свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення) до судового засідання не зявились, хоча про місце дату та час повідомлялись заздалегідь та належним чином (а.с. 29-32), про причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань з цього приводу не надали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, приходжу до наступних висновків.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 029098 від 22.12.2017 р., 22.12.2017 р. о 00:45 год. водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Богдана Хмельницького в смт. Літин Літинського району Вінницької області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, зокрема: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с. 3).

Згідно постанови Літинського районного суду Вінницької області від 30.08.2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 36-37).

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до рапортів інспекторів поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викладаються обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, що мало місце 22.12.2017 р. В рапортах містяться відомості про те, що ОСОБА_1 визнавав вину у керуванні транспортним засобом, а згодом взагалі відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння (а.с. 4-5).

Згідно відеозапису на компакт-диску долученого до матеріалу про адміністративне правопорушення (а.с. 7) ОСОБА_1 на 01:19 хв. відеозапису під назвою «МАЛЮКОВ» пояснює «випив пів стакана Маренго», на 02:33 хв. цього ж відеозапису зазначає «керував автомобілем, їхав помалу, думав що нікого нема», на 01:58 хв. вказує мотиви своїх дій "хотів уникнути відповідальності, адже часом раніше вже сплатив штраф у розмірі 10 000 грн." .

На 00:57 хв. відеозапису «20171222_012850» ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан алкогольного спяніння в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначаючи, що не керував автомобілем (а.с. 7).

Під час розгляду справи ОСОБА_1В, було заявлено клопотання викликати та допитати в судовому засіданні медичний персонал приймального відділення Літинської ЦРЛ, який чергував в ніч на 22.12.2017 р. прізвищ яких він не знає та не може знати. У задоволенні клопотання в цій частині було відмовлено, оскільки не конкретизовано осіб, які є свідками у даній справі в розумінні ст. 272 КУпАП. Одночасно відсутність клопотання зі сторони ОСОБА_1 про отримання інформації щодо осіб, котрі здійснювали чергування в Літинській ЦРЛ (суд не наділений повноваженнями з власної ініціативи витребовувати відомості), а також конкретики при зазначені свідків - лікарів Літинської ЦРЛ унеможливлює формування судового повідомлення (повістки) належним чином.

Беруться до уваги письмові пояснення ОСОБА_1, що він відмовився від проходження медичного огляду за допомогою приладу на місці зупинки, а забажав пройти медичний огляд у Вінницькому обласному наркологічному диспансері (а.с. 11). Дані пояснення не впливають на склад адміністративного правопорушення, оскільки ст. 130 КУпАП. прямо передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. З дослідженого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 визнав, що керував транспортним засобом, а також зафіксована відмова від проходження медичного огляду, а отже можливо зробити висновок про склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 наявне твердження, що він керував транспортним засобом та бажав далі пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, при інкримінуванні йому керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Однак такої можливості йому не було надано (а.с. 11). Дані твердження спростовуються показаннями самого ОСОБА_1 зафіксовані на 00:57 хв. відеозапису «20171222_012850» (а.с. 7), а відтак розцінюються як вимисел, бажання останнього ввести суд в оману та уникнути відповідальності.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, врахувавши повторність вчинення адміністративного правопорушення, особу правопорушника, намагання ним уникнути відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

З огляду на викладене вище, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 252, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня проголошення, або протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: Гопкін П. В.