Справа № 359/424/18 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/211/18 Доповідач у 2 інстанції Слива
Категорія 429 16.02.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника митниці Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та громадянина Ізраїлю, власника заводу «Concherto Pastries LTD» в Ізраїлі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0606/12500/17 від 03.12.2017 року, валюту у розмірі 5 000 євро повернуто ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 03.12.2017 року о 20:25 год. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин Ізраїлю ОСОБА_2, який відлітав літаком авіакомпанії «LY» до Ізраїлю, м.Тель-Авів, рейсом №2654 та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 7 000 доларів США. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці, де ним була видана готівка в розмірі: 8 500 євро та 7 700 доларів США, що знаходились в одному з відділень сумки пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів пасажира належить йому особисто. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ними «білої лінії» до інспектора митниці не звертався. З виявленої суми ОСОБА_2 було пропущено 7 700 доларів США та 3 500 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 5 000 євро.

На вказану постанову суду, представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. подав апеляцію, в якій вважає, що постанова не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства. Суд однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей, поверхнево вивчив обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, не перевірив матеріальний стан порушника, та не врахував, що документи підтверджуючі походження коштів були надані на іноземній мові без перекладу, що унеможливлює встановити факт легальності їх походження. Окрім цього, суд взагалі не визначив розмір та характер нанесеної ОСОБА_2 шкоди державі, зазначивши лише, що вона була незначною, при цьому, залишивши поза увагою, що шкода від вчиненого порушення полягає саме в неповазі до встановленого українською державою порядку переміщення відповідного товару через митний кордон. Апелянт впевнений, що посилання суду на Європейську Конвенцію «З захисту прав і основоположних свобод людини» та на практику ЄСПЛ є безпідставним, оскільки застосування конфіскації предмету правопорушення, в даному випадку, не порушує основні права правопорушника. Тому просить постанову скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ст.471 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 5 000 євро.

На апеляційну скаргу представника митниці надійшли заперечення від захисника ОСОБА_3, оскільки захисник впевнена, що накладення на порушника стягнення у виді штрафу, виконує основну мету такого стягнення, викладену в ст.23 КУпАП, а застосування конфіскації, в даному випадку, є непропорційним, та поклало б на ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар». У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги захисник вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, а постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, винесеною на підставі індивідуального підходу до порушника та обставин правопорушення, тому просить залишити її без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

У судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказувала, що постанова суду першої інстанції правильна та законна, просила залишити її без змін.

Представник Київської митниці ДФС Захаров А.О. у судовому засіданні апеляцію підтримав, підтвердив викладені у ній доводи, просив апеляцію задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є необґрунтованим, незаконним та безпідставним.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Однак, висновки першої інстанції про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар», є немотивованим, надуманими та безпідставними.

Ігноруючи норми чинного законодавства України та звільняючи правопорушника від конфіскації предметів порушення митних правил, суд першої інстанції поза увагою залишив той факт, що суду не надано всіх доказів про доходи та фінансові статки ОСОБА_2. Так, з наданих довідок вбачається, що ОСОБА_2 є адвокатом і має приблизно 16 000 доларів річного доходу. Однак, з матеріалів справи вбачається, що під час перетину митного кордону України ОСОБА_2 повідомив працівникам митниці, що він є власником заводу «Concherto Pastries LTD» в Ізраїлі. Інформацію про ці доходи суду не надано.

За даних обставин висновок суду про те, конфіскація вилучених у ОСОБА_2 коштів складе для нього «індивідуальний надмірний тягар» не може вважатися обгрунтованим.

До того ж, при перетині митного кордону ОСОБА_2 повідомив працівникам митниці недостовірну інформацію, а саме: відповів, що має при собі 7 000 доларів США. Згодом же ним видано 7 700 доларів США та 8 500 євро. Під час опитування працівниками митниці пояснив, що готівка належить йому особисто, перевіз її до України з порушенням вимог митного законодавства України, вину у вчиненні вказаного правопорушення визнає, але зазначає, що сталося це не навмисно.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, суду не надано будь-яких доказів, які підтверджують факт наявності «індивідуального і надмірного тягаря» у ОСОБА_2 при конфіскації вилучених у нього коштів.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

До того ж, зі слів самого ОСОБА_2 вилучені кошти належать не йому, а його клієнту з Польщі ОСОБА_7.

Суду не надано доказів про те, що ОСОБА_7, як власник вилучених грошових коштів, вимагає у ОСОБА_2 їх повернення.

За даних обставин, суд повинен давати оцінку щодо наявності «індивідуального і надмірного тягаря» при конфіскації вилучених коштів, не у ОСОБА_2, а у їх власника - ОСОБА_7.

Однак, будь-яких доказів про те, що конфіскація вилучених коштів складе для ОСОБА_7 «індивідуальний і надмірний тягар» суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 465 МК України конфіскація товарів (безпосередніх предметів правопорушення) застосовується незалежно від того, чи є ці товари власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Посилання на те, що ОСОБА_2 дане правопорушення вчинив ненавмисно, не може бути підставою для закриття справи, оскільки порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України, може вчинятись як умисно, так і через необережність. Дана обставина не впливає на кваліфікацію та на вид стягнення.

Відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа - нерезидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, якщо сума готівки, що вивозиться, не перевищує суми готівки, письмово задекларованої цією особою митному органу при ввезені в Україну. Вивезення готівки у такому випадку здійснюється за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

При прийнятті рішення апеляційний суд також враховує, що на момент перетину митного кордону у ОСОБА_2 були відсутні дозвільні документи на переміщення валюти через митний кордон України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року є незаконною, а тому підлягає скасуванню. При цьому, по справі слід прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення в межах санкції статті передбаченої за вчинення вказаного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 (ОСОБА_2), скасувати.

Прийняти нову, якою громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Ізраїль, місце проживання: АДРЕСА_1, власника заводу «Concherto Pastries LTD» в Ізраїлі, паспорт громадянина Ізраїлю НОМЕР_1, виданий 08.03.2015, орган, що видав JERUSALEM, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень), з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0606/12500/17 від 03.12.2017 року валюти у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) євро, в дохід Держави Україна.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004, 050*).

Стягнути з громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Ізраїль, місце проживання: АДРЕСА_1, власника заводу «Concherto Pastries LTD» в Ізраїлі, паспорт громадянина Ізраїлю НОМЕР_1, виданий 08.03.2015, орган, що видав JERUSALEM, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, утримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу - судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Ізраїль, місце проживання: АДРЕСА_1, власника заводу «Concherto Pastries LTD» в Ізраїлі, паспорт громадянина Ізраїлю НОМЕР_1, виданий 08.03.2015, орган, що видав JERUSALEM, на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 821018, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 11 гривень 52 копійок.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива