АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТАКИЄВА
Справа №33/796/212/2018 Суддя 1 інстанції - Петренко Н.О.
Категорія КУпАП: ст. 122-4, ст. 124 Суддя суду апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Купрієнка В.М., який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно із постановою судді, ОСОБА_3, 29.08.2016 року, близько 20 год. 25 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по просп. Перемоги, 89, в м. Києві, перед зміною напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 10.1 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_3, 29.08.2016 року, близько 20 год. 25 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 скоїв ДТП з автомобілем НОМЕР_2 та самовільно залишив місце пригоди, тобто порушив п. 2.10 а ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді, адвокат Купрієнко В.М., який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2017 року, постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а за ст. 122-4 КУпАП - на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки він складений інспектором патрульної поліції Павліченком Д.С., який не виїжджав на місце вчинення ДТП, не приймав участь у огляді цього місця. Крім того, суть вказаного правопорушення зазначена не конкретно, у протоколі відсутні прізвища, адреси свідків та потерпілих. Окрім того, у протоколі зазначено, що до нього додаються матеріали ДТП, однак не зазначено які саме.

Схема місця дорожньо-транспортної пригоди складена із порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Аналізуючи наявну в матеріалах справи схему місця ДТП можна дійти висновку, що вона не містить ніяких фактичних даних, які б могли вказувати на наявність або відсутність в діях будь-яких осіб порушень ПДР України.

Відтак, на думку апелянта, судом першої інстанції в обґрунтування рішення покладено матеріали, які не можуть бути використані як докази.

Явним проявом упередженості та суб'єктивізму та однобічності при розгляді справи є те, що судом не вжито заходів для усунення грубих порушень прав ОСОБА_3 під час оформлення матеріалів ДТП.

На підставі складених з порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, матеріалів суд поверхово та незаконно зробив висновок про наявність в діях водія ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, як зазначає апелянт, працівниками патрульної поліції не надано правову оцінку діям другого учасника ДТП, а саме відсутність у останнього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів та суттєвого перевищення вказаним водієм швидкісного режиму.

Також, на думку апелянта, при постановленні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги те, що працівниками патрульної поліції проігноровано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2016 року про повернення матеріалів для доопрацювання та не виконано жодної дії зазначеної у постанові суду. Таким чином, як зазначає адвокат в апеляційній скарзі, зібрані співробітниками управління патрульної поліції матеріали, не можуть бути використані судом для встановлення наявності в діях водія ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки складені з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а відтак провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то адміністративне стягнення не може бути накладено згідно із вимогами ст. 38 КУпАП, у зв'язку із чим провадження також підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника Купрієнка В.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи ОСОБА_4 та його захисника Деревʼянчука В.А., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову залишити без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника в інтересах ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 254, 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічності, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Як вбачається з постанови, на обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні вимог Правил дорожнього руху України, а саме п. 10.1 ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням або будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху.

Проаналізувавши докази у справі, суддя дійшов правильного висновку щодо порушення ОСОБА_3 цих вимог ПДР.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, 29.08.2016 року, близько 20 год. 25 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по просп. Перемоги, 89, в м. Києві, перед зміною напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

З показань ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він рухався по пр. Перемоги на автомобілі «Skoda Oktavia», з боку ст. м. «Житомирська» в напрямку центра Києва в другому ряду. З правої сторони від нього знаходилась смуга громадського транспорту. Під час керування йому зателефонувала дружина, яка вдома знаходилась сама з дитиною і повідомила, що в їх будинок вламуються незнайомі особи з погрозами, що змусило його приймати рішення про зміну напрямку руху та з'їхати на вул. Святошинську. Для цього, він подивився в дзеркала, та побачив, позаду маршрутне таксі, однак, розумів, що має можливість перестроїтись в крайню праву смугу для подальшого з'їзду на вул. Святошинську. Проте, не встиг перестроїтись, оскільки відчув удар в передню праву частину автомобілем «Land Rover Range». При цьому, ОСОБА_3 не заперечував того факту, що будучи причетним до ДТП, покинув місце ДТП, оскільки мав на те вагомі підстави, а саме, повідомлення дружини про неприємності.

При цьому, в своїх первинних поясненнях, що дані працівникам поліції, ОСОБА_3 зазначав, що рухався в третій смузі руху, а вже потім змінив свої показання.

Наведені пояснення ОСОБА_3 спростовуються сукупністю досліджених як судом першої інстанції, так і доказів, досліджених судом апеляційної інстанції.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що він рухався по пр. Перемоги на автомобілі автомобілем «Skoda Oktavia» з боку ст. м. «Житомирська» в напрямку центра Києва в другому ряду. В районі ст. м. « Святошино» автомобіль темного кольору «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_3 як, йому (потерпілому) здалося з крайньої лівої смуги руху різко здійснив маневр перестроювання аж в його (другу) смугу руху, щоб як зрозумів потерпілий в подальшому повернути на вул. Святошинську. В процесі цього маневру автомобіль «Skoda Oktavia» правою передньою частиною допустив зіткнення в задню ліву частину автомобіля потерпілого - задні двері, заднє крило та колесо, від чого автомобіль ОСОБА_4 відкинуло вправо до бордюра, де автомобіль ОСОБА_4 повернуло в інший бік та понесло до бордюра, що розділяє транспортні потоки пр. Перемоги, біля якого і зупинився автомобіль. А автомобіль «Skoda Oktavia», відразу ж продовжив рух та з'їхавши на вул. Святошинську зник.

Такі показання потерпілий ОСОБА_4 надавав як відразу після ДТП, так і в суді.

Показання потерпілого повністю підтверджується об'єктивними даними, які зафіксовані у схемі місця ДТП, фотокартках з місця ДТП, на яких зафіксовані, в тому числі і механічні пошкодження транспортних засобів, слідові інформація, утворена внаслідок ДТП, які в своїй сукупності підтверджують механізм ДТП, вказаний потерпілим.

Доводи апеляційної скарги про те, що схему місця ДТП складено неправильно, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги, зважаючи на те, що ОСОБА_3 залишив місце ДТП, чого і сам не заперечував, і схема працівниками поліції складена на підставі об'єктивних даних місця ДТП та пояснень іншого водія ОСОБА_4 При цьому, на ній зображені сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів; зазначені координати розміщення транспортного засобу, що залишився на місці ДТП відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів, а відносно іншого транспортного засобу такі координати не вказані через залишення місця ДТП, на місці ДТП на момент приїзду працівників поліції уламків не виявлено (що підтвердив як ОСОБА_4, так і допитані працівники поліції), тому місце розташування таких уламків не зазначено, не встановлено наявних світлофорів та дорожніх знаків, а також пішохідних переходів, тому їх і не зазначено на схемі.

Всупереч доводам апеляційної скарги, будь - яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3 вимогам ст. 256 КУпАП, суд не встановив.

Так, з показань під час апеляційного розгляду інспекторів поліції Павліченка Д.С. та Безсмертного М.О. вбачається, що як протокол про адміністративне правопорушення, так і схема до місця ДТП складені ними, як уповноваженими на те особами управління патрульної поліції в м. Києві. До протоколу додані матеріали ДТП, на що міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, відсутність переліку цих документів у протоколі, як на те вказує адвокат Купрієнко В.М. не є істотним недоліком протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо не зрозумілості суті правопорушення, виписаної в протоколі про адміністративне правопорушення, то такі доводи на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції як ОСОБА_3, так і його захисник займали чітку позицію щодо відсутності в діях ОСОБА_3 порушення п. 10.1 ПДР України, та як наслідок відсутність складу адміністративного правопорушення. Наведене свідчить про те, що їм суть правопорушення, виписана в протоколі про адміністративне правопорушення є чіткою та зрозумілою.

Доводи апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_4 рухався з перевищенням швидкості з посиланням на висновок експерта за результатами авто технічного дослідження № 45 від 19 червня 2017 року, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги, оскільки, як вбачається з самого висновку, він зроблений виключно на підставі відомостей, викладених в адвокатському запиті, тобто не на підставі всіх матеріалів справи, а тому такий доказ не можна визнати належним.

Порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, яке виявилося в керуванні автомобілем без полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, на яке посилається захисник в апеляційній скарзі, ніяким чином не перебуває в прямому причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками.

З огляду на викладене, враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини ДТП, суддя місцевого суду повно та всебічно з'ясував обставини, які призвели до дорожньої аварії, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 порушень п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Додаткових об'єктивних доводів, які б спростовували цей висновок, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано, а тому висновок судді у постанові про те, що ОСОБА_3вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правильним.

Правильність же притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.122-4 КУпАП не оскаржувалась як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду, а тому постанова суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядалась.

Враховуючи, що дорожньо - транспортна пригода трапилась 29.08.2017 року, то на день розгляду справи судом першої інстанції (27 лютого 2017 року) закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, а тому судом першої інстанції, обґрунтовано провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

А відтак, підстав для скасування постанови та задоволення апеляційної скарги не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката КупрієнкаВ.М., який діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І.Кепкал