Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/68/2018
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, інших учасників ДТП ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника останнього - адвоката НагорногоО.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 цього Кодексу.

Як встановлено постановою судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 24.01.2017 року, о 19 год. 10 хв., ОСОБА_2, у м. Києві, по вул. Вишгородська, 23, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив виїзд на зустрічний бік дороги з двостороннім рухом, які мають дві смуги для руху в одному напрямку, в результаті чого вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3, в результаті чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 11.4 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи і прийняте без всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, а саме: судом не було викликано та не заслухано пояснень свідків заявлених у поясненнях до протоколу, не призначено експертизу, не викликано та не допитано інших свідків заявлених у поясненнях скаржника і усних клопотаннях, які знаходяться у матеріалах справи.

Як зазначає ОСОБА_2, суд, закриваючи провадження у справі за ст. ст. 38, 247 залишив поза увагою те, що матеріали ДТП, які повернулись з доопрацювання містять суттєві недоліки, а саме: щодо визначення координат місця зіткнення, напрямку руху авто НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2, щодо часу скоєння ДТП, щодо стану дорожнього покриття, щодо відсутності на схемі ДТП будь-яких відомостей про ушкодження заднього бампера, кришки багажника, лівого заднього крила авто НОМЕР_5, щодо відсутності на схемі місця ушкодження переднього лівого крила авто НОМЕР_6, що доданий до матеріалів справи після доопрацювання відеоматеріал «свідка» ДТП може лише свідчити про місце знаходження відокремлених від автомобілів в результаті зіткнення уламків кузова та інших деталей автомобілів станом на 19 год. 30 хв.

На думку апелянта, саме характер механічних ушкоджень Т.З. KIA CEED д.н.з. НОМЕР_7, розмір ушкоджень, направлення деформацій, локалізація деформацій свідчать, що саме авто НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_4, здійснив зіткнення з авто KIA CEED, яким керував ОСОБА_2, проте такі висновки, як зазначено скаржником, можуть зробити тільки експерти у зв'язку з чим ним було заявлено відповідне клопотання, яке залишилось поза увагою суду.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час попереднього розгляду справи 24.04.2017 було залишено без уваги його письмові і усні клопотання щодо фіксації судового процесу технічними засобами та щодо виклику свідків, а задоволено лише одне клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання до Управління патрульної поліції в м. Києві про що суддею Макаренко І.О. була винесена відповідна постанова. Проте, як вказує апелянт у своїй скарзі, результатом такого доопрацювання була лише кількаразова зміна пояснень до протоколу водієм авто ГАЗ 25027 Газель ОСОБА_3 та водієм SKODA ROOMSTER ОСОБА_4 та залученням до матеріалів справи відео з реєстратора «свідка» ДТП.

Також, на думку скаржника, рапорт працівника поліції і висновок Управління патрульної поліції м. Києва щодо перевірки по факту ДТП від 21.06.2017 містять протиріччя та помилки, і є носіями неправдивої інформації і не можуть вважатись об'єктивними та допустимими доказами у справі на підставі яких ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення інших учасників ДТП ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника останнього, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити постанову судді - без змін; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, матеріали справи містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді як щодо встановлених обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так і щодо його вини у вчиненні цього правопорушення.

Зокрема, враховуючи дані, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення від 24 січня 2017 року, складеному щодо ОСОБА_2, на схемі місця ДТП та в поясненнях безпосередніх учасників ДТП, а також містяться в матеріалах, які були зібрані під час дооформлення справи про адміністративне правопорушення, в тому числі висновку щодо проведення перевірки по факту ДТП, яка сталась 24.01.2017 в м. Києві на вул. Вишгородській, 23, суддя, яка розглядала цю справу, дійшла обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його вина повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, поясненнями учасників ДТП, які були надані в судовому засіданні та записом ДТП з відеореєстратора свідка.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, шляхом заслуховування його пояснень, пояснень інших учасників пригоди ОСОБА_4 та ОСОБА_3, вивчення документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та поданих під час апеляційного розгляду, а також заслуховування пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які були опитані за клопотанням ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, незважаючи на обґрунтованість деяких доводів апеляційної скарги щодо неналежного оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, перш за все схеми місця пригоди, яка за своїм змістом не в повній мірі відповідає вимогам п. 4 Розділу VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, в цілому ці доводи не спростовують правильності висновків судді, які наведені в оскаржуваній постанові, оскільки версія події та обставин дорожньо-транспортної пригоди, на якій наполягає скаржник не може бути визнана обґрунтованою, з огляду на те, що вона ґрунтується на суб'єктивній оцінці тих даних, які відображені в письмових матеріалах та містяться поясненнях опитаних судом осіб.

Що ж стосується пояснень опитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то вони, як окремо, так і в сукупності між собою, не можуть служити підтвердженням того, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4, а не ОСОБА_2, оскільки жоден з них не був безпосереднім очевидцем моменту зіткнення автомобілів під керуванням вказаних вище водіїв та з урахуванням місця їх знаходження по відношенню до місця, де відбувся первинний контакт автомобілів, які зіткнулись між собою лівими передніми частинами, а також інших об'єктивних причин, зокрема фізичної можливості бачити розташування транспортних засобів на проїзній частині, тобто їх крайнє положення на відстані від краю розділювальної смуги, вони просто фізично не могли бачити того, хто з водіїв виїхав на смугу зустрічного руху, оскільки одразу після зіткнення обидва автомобіля розвернуло майже на 180 градусів і жоден з них не зупинився на зустрічній смузі руху.

Це стосується і пояснень свідка ОСОБА_10, який стверджував про те, що автомобіль марки «Skoda» різко виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем марки «КІА», яким керував ОСОБА_2, оскільки його пояснення не узгоджуються з іншими доказами, в тому числі з розташуванням на місці пригоди уламків кузова, скла, що відокремилися від транспортних засобів та слідів рідини, які хоча і не відображені на схемі місця ДТП, проте їх чітко видно на фотографіях та на відео з реєстратора, які долучені до справи.

Не підтверджуються доводи апеляційної скарги і висновком експертного дослідження від 22.09.2017 року за № 12-1/28, яке було проведено за заявою ОСОБА_2 старшим судовим експертом Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_11, з якого зокрема вбачається, що підтвердити чи спростувати показання водіїв автомобілів НОМЕР_8, НОМЕР_9 та ГАЗ 25027 Газель д.н.з. НОМЕР_10, в частині вказаного ними механізму дорожньо-транспортної пригоди, не представляється можливим по причинам, які вказані у дослідницькій частині.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, оцінка зібраних по справі доказів у їх сукупності, з урахуванням розташування та характеру пошкоджень обох транспортних засобів, слідової інформації, яка зафіксована на фотографіях та відео з місця пригоди, дозволяє зробити висновок про те, що саме порушення водієм автомобіля НОМЕР_11 ОСОБА_2 п. 11.4 ПДР України стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка призвела до механічних пошкоджень трьох транспортних засобів, що свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судовий розгляд було проведено без всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, оскільки за результатами перевірки цих доводів, не було встановлено підстав для висновку, що допущена суддею однобічність та неповнота призвела до неправильного вирішення справи щодо ОСОБА_2

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі щодо нього - закрито, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку із закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Макаренко І.О.