АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/924/17 Номер провадження 33/786/89/18Головуючий у 1-й інстанції Новак Д. І. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., з секретарем судового засідання Журою Н.Л., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, адвоката Лучко Т.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2017 року ,-

у с т а н о в и в:

Цією постановою :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого робітником у ТОВ «Стасі Насіння», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 20 400 грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно постанови, 26 вересня 2017 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_2 по вул. Коцюбинського в смт. Диканька Полтавської області, керуючи автомобілем ЗАЗ-11021635, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибравши безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з опорою телефонної мережі, внаслідок чого опора та автомобіль отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Після вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не зупинив транспортний засіб, залишив місце пригоди та не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду органи поліції, чим порушив вимоги п. 2.10. а. д Правил дорожнього руху України.

Після цього, 26 вересня 2017 року близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_2 до проведення огляду на стан вживання алкогольних напитків вжив після вчиненої ним дорожньо-транспортної пригоди лікарські препарати, виготовлені на основі спирту, чим порушив вимоги п. 2.10.є Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою місцевого суду особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та просить надіслати справу на новий розгляд до Диканського районного суду Полтавської області.

Апеляцію мотивує тим, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону, ухвалена без урахування всіх обставин по справі. ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції формально та однобічно підійшов до вказаного в постанові висновку, необхідні обставини працівниками поліції фактично не встановлювались, а судом не досліджувалися.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням чинного законодавства, оскільки в ньому відсутня інформація, яку законодавець зобов'язує працівника поліції внести у протокол.

ОСОБА_2 вказує, що до матеріалів справи не долучено жодного документа, який би надав можливість ідентифікувати, який саме транспортний засіб причетний до ДТП.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, адвоката Лучко Т.І., дослідивши матеріли справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі .

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався протоколи про адмінправопорушення від 26.09.2017 року, письмові пояснення ОСОБА_2, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_4, висновок щодо результатів медичного огляду правопорушника на стан сп'яніння від 26.09.2017 року.

Вказані докази є досить вагомими у питанні доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та узгоджуються між собою.

Доводи апеляції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є непереконливими.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так за нормативним визначенням ч.4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Перевіряючи доводи апеляції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та зазначене рішення судді місцевого суду , апеляційною інстанцією було допитано свідків начальника СРПП № 3 Диканського ВП ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини справи, викладені в протоколах про адмінправопорушення від 26.09.2017 року та постанові Диканського районного суду Полтавської області від 31.10.2017 року.

ОСОБА_2, будучи допитаним в суді апеляційної інстанції фактичні обставини інкримінованих йому правопорушень визнав , пояснивши, що дійсно 26.09.2017 року вчинив ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль, яким він керував та опора, на яку він вчинив наїзд, вказавши, що про це поліцію він не повідомив, а залишив місце ДТП та поїхав додому. Факт встановлення у нього алколгольного сп"яніння після ДТП пояснив тим, що після ДТП дома вживав ліки на спиртовій основі.

Що стосується тверджень ОСОБА_2 та його захисника про те , що ліки , через які у нього виник стан сп»яніння , він вживав через необхідність , то вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Із наданих суду матеріалів дійсно вбачається , що ОСОБА_2 приймає ліки. Разом з тим із цих же матеріалів неможливо встановити періодичність вживання , припинилось чи ні взагалі лікування.

При цьому варто зазначити , що дотримавшись всіх передбачених законом положень щодо своєї поведінки після ДТП , ОСОБА_2 мав би право на вживання вказаних ліків.

Не змінює правової кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП і той факт , на якому він наголошує , що опора впала після того, як він залишив місце ДТП. До того ж ніхто із мешканців будинку, на паркан якого впала опора не чув цього падіння ні в час, на якому наголошує ОСОБА_2, ні в час визначений судом. Не впливає на вказану кваліфікацію також і думка ОСОБА_2 щодо того , що він не вважав вказану подію за ДТП та стан, в якому перебувала опора.

Як вже було зазначено вище, об»єктивна сторона складу правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП виникає коли особа внаслідок порушення ПДР допустила ДТП, внаслідок якої настали пошкодження транспортних засобів , дорожніх споруд чи іншого майна . Вказані факти самим ОСОБА_2 не оспорювались фактично ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді , хоча при цьому він надавав вказаним подіям свою, вигідну йому , інтерпретацію.

Що стосується стану, в якому перебувала опора , то хоча вона і дійсно перебувала в досить незадовільному стані, проте використовувалась за призначенням. Той факт , що власник опори не заявляє майнових вимог не змінює фактичних обставин по справі.

Що стосується часу вчинення правопорушень, то цей факт встановлено особистими поясненнями ОСОБА_2 , які він давав в суді першої інстанції. В постанові судді зазначено про те , що ОСОБА_2 пояснював , що подія відбулась о 03-00 годин. Нових обставин , які б давали підстави для зміни часу вчинення правопорушення , в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи ОСОБА_2 про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4 , 124 , ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Порушень законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4 , 124 , ч. 4 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає .

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.О. Рябішин