АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/85/18 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП за поданою ним апеляційною скаргою на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто з нього в держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 27 жовтня 2017 року приблизно о 22 год. 30 хв., на перехресті вулиць Протасевича -Л.Українки у місті Тернополі, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Renault Кangoо» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, допустив із ним зіткнення, через що транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3. (б), 16.11 Правил дорожнього руху України.

Крім цього, ОСОБА_1, 27 жовтня 2017 року приблизно 22 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, при наявних ознаках алкогольного сп"яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп"яніння на місці пригоди із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», а також відмовився від огляду для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження закрити у справі у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспорного засобу не відмовлявся, лише просив протестувати газоаналізатор на предмет його справності, однак працівники поліції не виконали його вимоги та всупереч пункту 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МЗС України № 1452/735 від 09.11.2015 року при оформленні адмінматеріалів не видали йому направлення на проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі, що позбавило його можливості пройти відповідний огляд у закладі охорони здоровя.

Крім того, зазначає що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на те який саме огляд він повинен був пройти на вимогу поліцейського (на стан наркотичного чи алкогольного спяніння) та у який спосіб (на місці чи в найближчому закладі охорони здоровя). Тому вважає., що суть правопорушення у протоколі належним чином не сформульована в зв»язку з чим складений протокол про вчинення адмінправорушення є неконкретним.

Також апелянт вказує на порушення вимог ст.266 КУпАП щодо невідсторонення його від керування транспортним засобом, що у сукупності з іншими доказами викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Крім того, ставить під сумнів достовірність наданих суду матеріалів, оскільки показання потерпілого ОСОБА_2 щодо невідповідності його поведінки навколишній обстановці, як одна із ознак перебування його у стані алкогольного спяніння, не зафіксована у протоколі про вчинення ним адмінправопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В оскаржуваній постанові при визнанні доведеним вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції покалав в основу доведення його винуватості протоколи про адміністративне правопорушення серії БД № 402324, серії БД № 402039 від 28.10.2017 року, схему ДТП від 27.10.2017 року, пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 23.01.2016 року, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, відео нагрудних камер працівників поліції.

Враховуючи вищенаведені докази, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адмінправопорушень.

Доводи апелянта про порушення порядку проходження медичного огляду суд вірно визнав такими що не заслуговують на увагу, оскільки вони спросотовуються відеозаписом з нагрудних камер, з якого вбачається, що на законну вимогу працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 відмовився, та лише після цього висловив вимогу про тестування газоаналізатора безпосередньо працівниками поліції, яка не грунтуються на вимогах закону, оскільки згідно з вимогами п. 5 вищезгаданої Інструкції перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський повинен проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та нададати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на її вимогу, якої ОСОБА_1 не пред»являв, інших вимог, в тому числі і щодо тестування технічного приладу, за допомогою якого проводиться огляд особи на стан алкогольного сп»яніння, працівником поліції безпосередньо перед провведнянм огляду особи, вимогами закону не встановлено.

Твердженння апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення на проведення огляду водія на стан алкогольного чи наркотичного сп»яніння у медичному закладу негрунтуються на вимогах вищезгаданої Інструкції оскільки вказане направлення повинно зберігатись в медустанові чи у водія, а не в матеріалах адмінсправи. Крім того, в матерілах адмінсправи зафіксовано, що водій не виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння у найближчому закладі охорони здоров"я.

Посилання апелянта на невідсторонення водія від керування транспортним засобом спростовується протколом серії АА № 017577 від 28.10.2017 року про його адмінзатримання.

Доводи апелянта про нечітке зазначення в протоколі про адмінправорушення суті вчиненого ОСОБА_1 адмінправопорушення не стосуються суті вчиненого ним адмінправорушення, оскільки водій відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння в тому числі і у медичному закладі, у якому здійснюється огляд водія як на вживання алкоголю так і наркотичних та інших засобів.

З огляду на викладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, а тому підстав для закриття провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення немає.

Отже, оскаржувану постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задововлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2018 року щодо ОСОБА_1- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5