"02" березня 2018 р. Справа № 363/4999/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2018 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського відділу Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ч. 1 ст. 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з адміністративним протоколом, 04.12.2017р., ОСОБА_1 у м. Вишгороді, на перетині вул. Глібової та вул. Дніпровська, керував автомобілем «Honda CR-V», держаний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник правопорушника, ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, надала письмові клопотання, в якому зазначила, що ОСОБА_1, 04.12.2017 року, в м. Вишгороді, не вибравши безпечної швидкості, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-11027», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. На місце події прибули патрульні поліцейські та інспектором Вишгородського ВП ГУНП в Київській області було складено адміністративний протокол за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, під час оформлення ДТП, поліцейським, також було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення., а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Однак, під час складання вказаного протоколу, ОСОБА_1 зазначав поліцейським, що має високу кислотність та інколи буває різний запах з порожнини року та не відмовлявся проходити медичний огляд у встановленому законом порядку. Працівники поліції проводили перевірку ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу «Драгер», який не виявив ознак спяніння та даний висновок, чомусь, не був долучений до матеріалів справи. Крім того, зазначила, що пояснення у свідків були відібрані особою, яка не була присутня на місці ДТП та в поясненнях свідків відсутня інформація, від чого саме відмовився ОСОБА_1 Таким чином, просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З метою повного та всебічного розгляду справи, судом були здійснені виклики інспектора поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та свідків зазначених у вказаному протоколі ОСОБА_5 і ОСОБА_6, разом з тим поліцейський та свідки у судове засідання для дачі пояснень та усунення протиріч в свідченнях не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 зі змінами від 22.03.2017 р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також в Україні діє порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року зі змінами від 07.11.2015 р., згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 7 розділу І Інструкції зазначає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд щодо визначення стану спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, також не відбирались пояснення про відмову останнього від проходження медичного огляду в медичних закладах, що свідчить про поспішність оформлення матеріалів без зясування фактичних обставин справи та поспішного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, що виражається в відмові від проходження медичного огляду для визначення стану спяніння.

Також, із копії протококу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, який доданий до матеріалів справи вбачається, що протокол за ст. 124 був складений 04.12.2017р. о 12 год. 35 хв., а само правопорушення було вчинене о 12 год. 00 хвилин. Із протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначено, що даний протокол було складено о 13 год. 30 хв., а саме правопорушення було вчинене о 12 год. 00 хвилин. Тобто, після складання протоколу про адміністративне правопорушення з ст. 124 КУпАП, пройшла майже година, після чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому, що саме поліцейські та ОСОБА_1 робили годину між складеними протоколами не зрозуміло.

Долучені до матеріалів справи пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 2) в підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення стану спяніння, спростовано поясненнями захисника, який ствердив, що при розмові ОСОБА_1 із працівниками поліції взагалі не було жодних свідків, крім того з вказаних пояснень не зрозуміло де саме вони були складені на місці зупинки ОСОБА_1 або десь у іншому місці, а також відібрані особою, якої не було на місці події.

Жодні інші докази (фото, відео), в матеріалах справ відсутні.

Суд приймає до уваги доводи представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, оскільки судом викликалися у судове засідання свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а також безпосередньо інспектор поліції ОСОБА_8, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, разом з тим вказані особи до судового засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд прийшов до висновку про не бажання інспектора доказувати правомірності свого рішення, а також не бажання забезпечити явку свідків у судове засідання з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин у справи, що також викликало у суду обґрунтовані сумніви в достовірності пояснень свідків і тому не можуть бути покладенні в основу рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення..

Згідно ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, була допущена неповнота і однобічність при з'ясуванні всіх обставин справи, та, відповідно, не дана їм належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Ю. Котлярова