АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/105/18 Справа № 696/984/17 Головуючий по 1 інстанції Опалинська О. П.
Категорія:ч. 4 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши матеріали адміністративної справи з участю правопорушника ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2017 р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонер, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до даної постанови, він, 21 вересня 2017 року близько 00 год. 10 хв. на 224 км. автодороги Київ-Знамянка, після ДТП за його участі до проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, вживав алкогольні напої, чим порушив вимоги п.2.10 «е» ПДР України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та направлення матеріалів справи на новий судовий розгляд.

Також ОСОБА_3 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови суду він отримав лише 26 грудня 2017 року.

При цьому вказує, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суддя не призначила адвоката через центр безоплатної вторинної допомоги, оскільки захворювання є специфічними. Звертає увагу, на неналежне проведення освідування в Камянській ЦРЛ.

Зазначає, що суд розглянув справу у його відсутність, чим порушив його право на захист. Хоча він неодноразово звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в ЧОПД.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З наданих до апеляційного суду матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 під час розгляду справи не був присутнім, копію оскаржуваної постанови отримав 26.12.2017 року, і того ж дня звернувся з апеляційною скаргою до суду.

За наведених обставин строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року підлягає поновленню.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №217488 від 21.09.2017, згідно якого ОСОБА_3 21 вересня 2017 року близько 00 год. 10 хв. на 224 км. автодороги Київ-Знамянка, після ДТП за його участі до проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, вживав алкогольні напої, чим порушив вимоги п.2.10 «е» ПДР України.

- поясненнями ОСОБА_3, який підтвердив факт вживання алкогольних напоїв після ДТП до освідування;

- протоколом огляду місця події;

- схемою пригоди;

- висновком Камянської ЦРЛ про наявність алкогольного сп'яніння у ОСОБА_3

- довідкою лікаря ОСОБА_4

Згідно сукупності досліджених судом першої інстанції доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а саме, вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкогольних напоїв, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно положення ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., який стягується в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, суддя першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, щодо незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки матеріали адміністративної справи містять достатні докази, які свідчать про вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Крім того, сам ОСОБА_3 в адміністративному протоколі та поясненнях не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, зокрема, 150 грам горілки після ДТП до освідування в Камянській ЦРЛ.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП суд оцінює критично, оскільки, як вбачається з матеріалів адміністративної справи слухання справи неодноразово відкладалось з підстав неявки особи правопорушника, який надсилав клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з його перебуванням на лікуванні.

Про час та місце судового розгляду ОСОБА_3 був належним чином повідомлений на кожне судове засідання, про що свідчать його клопотання про відкладення розгляду справи.

З вказаних підстав не заслуговують на увагу твердження апелянта про порушення судом його прав, визначених КУпАП, оскільки останній мав можливість до винесення постанови надати до суду свої пояснення або інші документи, які на його думку підтверджують невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вище викладене, погоджуюсь з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 зловживав своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи, а в свою чергу судом першої інстанції вжито всіх заходів для унеможливлення порушення процесуальних прав ОСОБА_3, а також здійснено всі дії для розгляду справи в строки, передбачені ст. 38 КУпАП та притягнення особи правопорушника до відповідальності.

Крім того, заслуговують на увагу і висновки суду, щодо можливості ОСОБА_3 бути присутнім на судовому засіданні 11.12.2017 року, оскільки заяву про перенесення розгляду справи ОСОБА_3 здав наручно саме 11.12.2017 року до Смілянського міськрайонного суду.

До того ж, викликає сумнів у неможливості бути присутнім ОСОБА_3 на судовому засіданні в Смілянському міськрайонному суді 11.12.2017 і та обставина, що згідно виписки з історії хвороби Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру від 15.12.2017 року, ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні по 12.12.2017 року, в той час як, згідно наданої апелянтом копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №10771 Камянської ЦРЛ, ОСОБА_3 знаходився з 11.12.2017 року на стаціонарному лікуванні в даному закладі. Тому є незрозумілим, як перебуваючи на стаціонарному лікування в ЧОПД, ОСОБА_3 одночасно перебував на стаціонарному лікуванні в іншому лікувальному закладі - Камянській ЦРЛ. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_3 таким чином мав можливість бути присутнім і на судовому засіданні в Смілянському міськрайонному суді 11.12.2017.

Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно дослідив всі обставини по справі та надав їм відповідну оцінку, та прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а інших доказів, які б спростовували висновки суду, апелянтом не надано.

Враховуючи обставини справи, вважаю, що постанова судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду від 11.12.2017 р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Смілянського міськрайонного суду від 11.12.2017 р. - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко