Провадж.ення по справі № 3/521/7209/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Морозова І.В. за участю:

секретаря - Бурмістр І.І.,

прокурора - Полякова Р.А.,

особи, щодо якої складено протокол, - ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-4 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка народилася у м. Івдель Свердловської області РФ, має незакінчену вищу освіту, не працює завідувачем канцелярії ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», заміжня, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПП № НОМЕР_1,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 була призначена на посаду завідувача канцелярії ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» згідно наказу в.о. начальника ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» № 77о/с від 13.11.2015 року.

У відповідності до посадової інструкції завідувача канцелярії ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» фізична особа, яка обіймає вказану посаду, є посадовою особою з організаційно-розпорядчими функціями державного органу.

Відповідно до п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 є посадовою особою іншого державного органу, на яку поширюється дія цього Закону, та є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Згідно наказу начальника ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» № 54о/с-17 від 01.06.2017 року ОСОБА_3 було призначено на посаду дезінфектора медичної частини, на 0,5 ставки, за сумісництвом. На вказаній посаді ОСОБА_3 працювала за сумісництвом з 01.06.2017 року по 01.09.2017 року, та була звільнена з посади дезінфектора медичної частини на підставі наказу № 94о/с-17 від 17.08.2017 року.

Таким чином, ОСОБА_3 порушила вимоги п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» обмежень щодо сумісництва, тобто порушила встановлені законом обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор вказав, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам законодавства.

ОСОБА_3 не визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією. При цьому вона не заперечувала факт сумісництва, однак, вважала, що не є субєктом вказаного адміністративного правопорушення. На її думку, займана нею посада не є такою, що підпадає під визначення п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Захисник надав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення і також висловив думку з приводу того, що ОСОБА_3 не є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Не дивлячись не невизнання ОСОБА_3, її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами:

- витягом з наказу Одеської установи виконання покарань (№ 21) УДПтС України в Одеській області від 13.11.2015 року № 77 о/с про призначення ОСОБА_3 на посаду завідувача канцелярії;

- заявою ОСОБА_3 від 01.06.2017 року начальнику ДУ «ОУВП (№ 21)» про призначення на посаду дезінфектора медичної частини на 0,5 ставки за сумісництвом;

- витягом з наказу ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» від 01.06.2017 року № 54/ОС-17 про призначення ОСОБА_3 дезінфектором медичної частини, на 0,5 ставки, за сумісництвом;

- заявою ОСОБА_3 від 17.08.2017 року начальнику ДУ «ОУВП (№ 21)» про звільнення з посади дезінфектора медичної частини за власним бажанням з 31.08.2017 року, увільнивши її від посади дезінфектора медичної частини, на 0,5 ставки, за сумісництвом Одеської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 21);

- витягом з наказу ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» від 17.08.2017 року № 94/ОС-17 про звільнення ОСОБА_3, завідувача канцелярії, від роботи за сумісництвом дезінфектора медичної частини, на 0,5 ставки, з 01.09.2017 року;

- письмовим поясненням ОСОБА_3 від 28.08.2017 року (Додаток 1 до Порядкупроведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі);

- розрахунково-платіжною відомістю про нарахування ОСОБА_3 заробітної плати за січень-липень 2017 року на посаді завідувача канцелярії, з 15.05.2017 року по липень 2017 року на посаді дезінфектора;

- Положенням про канцелярію ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)»;

- Посадовою інструкцією завідувача канцелярії ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)»;

- особовою карткою ОСОБА_1;

- Посадовою інструкцією дезінфектора медичної частини;

- графіком роботи за сумісництвом ОСОБА_1

- письмовими поясненнями ОСОБА_1, відповідно до яких, у відділі канцелярії була вакантна посада, тому їй доводилось окрім своїх службових обовязків завідувача канцелярії також виконувати роботу відсутнього працівника старшого інспектора канцелярії. Для того, щоб компенсувати заробітну плату квартира, вона деякий час була оформлена як дезінфектор медичної частини, хоча фактично цю роботу не виконувала.

Доводи ОСОБА_3 з приводу того, що вона не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави: посадові та службові особи інших державних органів.

Указом Президента України від 09.12.2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну пенітенціарну службу України, реорганізувавши Державний департамент України з питань виконання покарань. Відповідно до розділів ІІ, IV цього Указу Президента України Державна пенітенціарна служба України визначена як один з Центральних органів виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України.

Наказом Державної пенітенціарної служби України від 01.12.2011 року № 565 затверджено «Регламент Державної пенітенціарної служби України», відповідно до п. 1 розділу 1 якого ДПтС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 року № 348 «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції України» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 659 від 22.09.2016): 1) Ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи управління Державної пенітенціарної служби згідно переліку; 2) Утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції - міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації згідно переліку; 3) установлено, що міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби, які ліквідуються: - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (м. Одеса) - управління Державної пенітенціарної служби в Кіровоградській області; управління Державної пенітенціарної служби в Одеській області; управління Державної пенітенціарної служби в Миколаївській області; управління Державної пенітенціарної служби в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до наказу ДПтСУ № 225/ОД-16 від 28.07.2016 року Одеська установа виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 21), скорочена назва Одеська установа виконання покарань (№ 21), внесена до Переліку найменування органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів і навчальних закладів, що належать до сфери управління Державної пенітенціарної служби України.

Наказом Міністерства юстиції України від 10.05.2017 року № 1519/5 встановлено перелік найменування органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України. Як вбачається з цього документу, Державна установа «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» була визначена структурним підрозділом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Таким чином, ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» є структурним підрозділом іншого державного органу (центрального органу виконавчої влади).

Відповідно до п. 1.1. Положення про канцелярію державної установи «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», затвердженого начальником установи 19.06.2017 року, канцелярія є структурним підрозділом цієї установи.

Відповідно до п. 1.2. Положення у своїй діяльності канцелярія керується Конституцією України, Законом України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, Управління та іншими нормативно-правовими актами в межах обовязків і повноважень.

Головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність у неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

При цьому Пленум Верховного суду України в Постанові від 26.04.2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» зазначив, що організаційно-розпорядчими обовязками є обовязки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах або організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних або приватних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири та ін.).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Посадової інструкції завідувач канцелярії ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» здійснює керівництво персоналу канцелярії, організовує роботу канцелярії.

Як вбачається з вказаних документів, завідувач канцелярією ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» наділений організаційно-розпорядчими функціями.

Тобто ОСОБА_1, як особа, що займає посаду завідувач канцелярією ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», відповідно до п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою іншого державного органу, на яку поширюється дія цього Закону, та є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Положеннями Закону України «Про запобігання корупції» встановлені обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності для осіб, зазначеним у п. 1 ч. 1 цього Закону. Так, відповідно доп. 1 ч. 1 ст. 25 цього Закону вказаним особам забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Отже, ОСОБА_1, будучи посадовою особою іншого державного органу, попри пряму заборону Закону, в період з 01.06.2017 року по 01.09.2017 року працювала за сумісництвом в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», тобто порушила встановлені законом обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази доводять те, що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення, відомі суду дані про особу ОСОБА_1, ступінь її вини, майновий стан, обставину, що помякшує відповідальність, а саме наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставн, що обтяжують відповідальність, суд вважає необхідним та достатнім застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП з конфіскацією отриманого доходу від винагороди від роботи за сумісництвом.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (пять тисяч сто) грн. з конфіскацією отриманого доходу від винагороди від роботи за сумісництвом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення; стягувач: Державна судова адміністрація України, ).

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В.Морозова