Справа № 461/5690/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 33/783/1599/17 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі :

Головуючого - судді Михалюка В.О.,

з участю - гр. ОСОБА_1,

захисника - адвоката Бондарука А.В.,

представника митниці - Веселівського А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Рибака Н.Я. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2017 року провадження у справі про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України відносно

ОСОБА_1, громадянина України, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Дніпропетровська обл., тимчасово не працює,

проживає: АДРЕСА_1. Паспорт: серія НОМЕР_2, виданий 04 березня 2015 року, орган, що видав 2601, персональний

номер НОМЕР_1,

закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому в постанові зазначено, що згідно протоколу про порушення митних правил 28 червня 2017 року близько 07 год. в зону митного контролю м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС в напрямку в'їзд в Україну смугою руху «зелений коридор» заїхав транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN:НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1 Під час здійснення митних формальностей ОСОБА_1 подав до митного оформлення паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України а саме: паспорт серії НОМЕР_5, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню щодо транспортного засобу марки «OPEL VECTRA» (реєстраційний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію т/з на території РП серії НОМЕР_6), згідно якого власником автомобіля є ОСОБА_2, адреса АДРЕСА_2, а також надав доручення (PELNOMOCNICTWO) засвідчене канцелярією нотаріальною ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , як документ що дає право на тимчасове користування вищезгаданого автомобіля громадянином України ОСОБА_1. В ході здійснення митного оформлення виникла підозра щодо підробки доручення на користування автомобілем, отже було прийнято рішення здійснити перевірку автентичності документів поданих громадянином України - ОСОБА_1, як підставу для переміщення транспортного засобу марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3, через митний кордон України. На письмовий запит Львівської митниці ДФС від 29.06.2017 року №5654/10/13- 70-20/39 до нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, отримано відповідь від 29.06.2017 року, згідно якої дане доручення канцелярією нотаріальною ОСОБА_3 не видавалось та не підписувалось.

Прийняте рішення про закриття відносно ОСОБА_1 даного адміністративного провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення суд мотивував тим, що дії ОСОБА_1 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки визначення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у якому, зокрема, вживається термін «приховування», а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, а конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_1 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася митними органами.

На дану постанову судді представник Львівської митниці ДФС Рибак Н.Я. подав апеляційну скаргу, в якій вважає висновок суду помилковим та необгрунтованим, а саму постанову незаконною. Зазначає, що доводи, які зазначені в постанові суду про сумнівність листа канцелярії нотаріальної контори є необгрунтованими, оскільки наявна в матеріалах справи відповідь нотаріальної канцелярії отримана львівською митницею ДФС законним шляхом, містить у собі усі необхідні дані, відомості, що мають значення для справи, така офіційно надіслана електронним способом, переклад такої зроблений згідно з вимогами чинного законодавства відповідно до ст. 503 МК України, таким чином, суд безпідставно не врахував вказаний доказ. Вказує, що винесена постанова не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.

Просить дану постанову судді скасувати, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене даною статтею в повному обсязі, а також стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці, вилученого, згідно протоколу про порушення митних правил № 3111/20900/17.

У запереченнях на апеляційну скаргу представника Львівської митниці ОСОБА_1 вважає, що доводи представника Львівської митниці є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно розглянув вказану справу, та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні думку представника митниці, який просив задоволити апеляційну скаргу, гр. ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бондарука А.В., які просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 486 МК України та 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі і порушення митних правил, є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

І як вбачається зі ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції даної вимоги закону дотримався у повній мірі та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 483 МК України, і зазначено, що він 28 червня 2017 року заїхавши в зону митного контролю м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС в напрямку в`їзд в Україну транспортним засобоммарки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN:НОМЕР_4, порушив порядок проходження митного контролю, а саме - як підставу переміщення вказаного транспортного засобу подав підроблене доручення на користування вказаним автомобілем.

Висновок митного органу про те, що представлене ОСОБА_1 доручення на переміщуваний ним транспортний засіб є підробленим зроблено на підставі письмової відповіді, яка була надіслана електронною поштою від нотаріуса ОСОБА_3, з якого вбачається, що доручення на користування вищенаведеним автомобілем на ім`я ОСОБА_1 не видавалося і не підписувалось.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції вірно взято до уваги те, що митним органом не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення та справжність його підпису на цьому дорученні, а також чи відповідає це доручення законодавству Республіці Польща. При цьому вірно враховано те, що нотаріус завіряє лише справжність підпису довірителя, і що участь ОСОБА_1 при цьому є необов`язкова.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

При цьому, як вбачається із ч. 1 ст. 483 МК України, у якій, зокрема, вживається термін «приховування», а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, та конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, однак наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_1 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася митними органами.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що дії ОСОБА_1 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані ОСОБА_1 до митного оформлення, містять неправдиві дані, зокрема представлене ним доручення на користування автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN:НОМЕР_4, є підробленим, а також те, що останньому завідомо було відомо про те, що такі документи є підробленими та неправдивими.

З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою і підстав для її скасування не вбачається, а тому відмовляє представнику Львівської митниці ДФС в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Рибака Н.Я.залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.Михалюк