Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/41/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М.
Категорія - 173 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Гончар В.М., за участі особи притягнутої до відповідальності ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_14 представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5, розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, українка, громадянка України, проживає АДРЕСА_1,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн. та стягнено судовий збір в розмірі 352,40 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнана винуватою у тому, що 12 грудня 2017 року близько 11.00 год. перебуваючи за адресою вул. Набережна, 2а с. Костомарівка Бобринецького району Кіровоградської області у приміщенні дитячого садка «Сонечко», ображала грубою нецензурною лайкою завідуючу ОСОБА_6 та персонал дитячого садка, чим скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції, справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вказане адміністративне правопорушення вона не вчиняла. Зазначає, що дійсно 12.12.2017 року перебувала в приміщенні дитячого садка, щоб розібратись із ситуацією, яка сталася 29.11.2017 року з її онуком. Припускає, що могла говорити в підвищеному тоні, але нікого не ображала нецензурною лайкою, як стверджують потерпіла ОСОБА_6 та ряд свідків. Вважає, що свідок ОСОБА_7, яка є головою сільської ради та з якою вона перебуває у неприязних стосунках ще з 2013 року, її оговорила, а також підбурила на це і інших свідків. Вказує також і на те, що суд першої інстанції відмовив у її клопотанні про допит свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та в прослуховуванні запису на її мобільний телефон з приводу інциденту, чим порушив її право на справедливий суд та принцип змагальності сторін. Посилаючись на зазначене вважає, що провадження по справі щодо неї підлягає закриттю за відсутності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_10 посилаючись на обставини, зазначені в апеляційній скарзі, просили провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 просив відмовити в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_3 посилаючись на доведеність її вини у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Даний висновок суду об'єктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 598041 від 12.12.2017 року; наявними в матеріалах справи заявою ОСОБА_6 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності; письмовими пояснення ОСОБА_6, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 та показаннями допитаних під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілої та вказаних свідків відповідно до яких 12 грудня 2017 року близько 11.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні дитячого садка «Сонечко», ображала грубою нецензурною лайкою завідуючу ОСОБА_6 та персонал дитячого садка, на зауваження не реагувала.

Згідно диспозиції статті 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений відповідно до ст. 256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст. 280 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушниці, характер вчиненого проступку, її майновий та сімейний стан, відсутність обставин, які пом'якшують чи обтяжують покарання, застосував до ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ст. 173 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_3 щодо скасування постанови суду та закриття провадження в справі за обставин, викладених в апеляційній скарзі та у наданому апеляційному суду письмовому поясненні, є не обґрунтованими. Навпаки повністю спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення від 12.12.2017 року, письмовими поясненнями та показаннями наданими в суді потерпілої ОСОБА_6, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 відповідно яких ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні групи дитячого садка «Сонечко», ображала грубою нецензурною лайкою завідуючу ОСОБА_6 та персонал дитячого садка, на зауваження не реагувала, що змусило працівників дитячого садка перевести дітей в приміщення іншої групи.

Також спростовуються посилання правопорушниці в апеляційній скарзі на те, що свідок ОСОБА_7 її оговорила, а також підбурила на це і інших свідків. Так, судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено відсутність у свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 неприязних відносин з ОСОБА_3, тому відсутні підстави її оговорити, про що суд зазначив у постанові. В свою чергу показання ОСОБА_7 узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_6, свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та з протоколом про адміністративне правопорушення складеного щодо ОСОБА_3., що також спростовує посилання останньої про те, що свідок ОСОБА_7 її обмовила.

Посилання ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції порушив її право на справедливий суд та принцип змагальності сторін, так як відмовив у її клопотанні про допит свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та в прослуховуванні запису на її мобільний телефон з приводу інциденту, є безпідставними та самі по собі не можуть бути підставами для скасування постанови суду першої інстанції. Так, відповідно пояснень ОСОБА_3 в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду справи, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не були присутні при події, яка відбулася 12 грудня 2017 року у приміщенні дитячого садка «Сонечко», у зв'язку з чим суд першої інстанції і відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про допит вказаних свідків. Із зазначених підстав також є недоцільним допит вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи. За клопотанням ОСОБА_3 судом була допитана по обставинах справи донька правопорушниці - ОСОБА_13, показанням якої суд дав належну оцінку про що зазначив у постанові. Клопотання про прослуховування запису події, який здійснювався на мобільний телефон, ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляла. Крім того положенням ст. 251 КУпАП визначений перелік доказів в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких встановлюється також і наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Зазначене підтверджується як матеріалами справи так і протоколом судового засідання (а.с. 29-37) та свідчить про те, що судом першої інстанції при розгляді справи дотримано принципу змагальності сторін.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ініціатором звернення до працівників поліції була свідок ОСОБА_7 є безпідставними, так як із відповідною заявою про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності звернулась ОСОБА_6 (а.с.3).

Також є безпідставними посилання ОСОБА_3 на невідповідність протоколу судового засідання, оскільки він містить лише вибіркову інформацію, так як скаржник в апеляційній скарзі про це не зазначала, крім того зауваження на його невідповідність суду першої інстанції не надавала.

Посилання скаржниці на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням статей 254, 256 КУпАП, не відповідає дійсності та також не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що було проведено особистий огляд ОСОБА_3 у присутності понятих, а лише відмічено, що у неї нічого не вилучалось. Крім того, як вбачається із протоколу після його складання заяв та клопотань від ОСОБА_3 не надходило, що вона завірила своїм підписом. Саме по собі посилання ОСОБА_3 на те, що в протоколі зазначено, що їй видавався паспорт громадянина України «Бобринецьким РВ УМВС», а правильним є «Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області», не є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин посилання ОСОБА_3 на свою невинуватість у вчинені адміністративного правопорушення є її способом захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, а тому вимоги її апеляційної скарги щодо скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2018 року щодо неї, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.М. Гончар