ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/0430/4/18 Справа № 199/792/18 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватного підприємця, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3

та його представника ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2018 року о 17 год. ЗО хв. ОСОБА_1 у м. Дніпро в районі будинку №47 по вул. Калиновій+ керував автомобілем «Опель», державний реєстраційний номер 33020АА, та порушивши вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час руху не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого не впорався з керуванням і допустив занос автомобіля праворуч, чим вимусив такого, що рухався праворуч у суміжній смузі руху в попутному з ним напрямку водія автомобіля «Сеат», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 змінити напрямок руху, від чого останній виїхав за межі проїзної частини і скоїв наїзд на електричну опору, внаслідок чого транспортний засіб «Сеат», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності події складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного законодавства та недотриманням вимог щодо обґрунтованості судового рішення, оскільки суд першої інстанції не вжив заходів щодо повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для визнання наявності складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки ним не порушувався п.12.1 ПДР України. При цьому судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання та не допитано свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 На думку апелянта, суд першої інстанції за умови відсутності обвинувача перейняв на себе функції обвинувачення, чим порушено принцип рівності учасників процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 підтримали апеляційні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Захисник ОСОБА_4 просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, що підтримано і потерпілим.

Оцінюючи пояснення апелянта щодо необґрунтованості постанови та невжиття заходів судом першої інстанції щодо повного, всебічного, обєктивного дослідження обставин справи в їх сукупності, а також непорушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР України та відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, суд не находить такі посилання слушними, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні постанови оцінив наявні докази за внутрішнім переконанням в сукупності, та, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, яке спричинило пошкодження транспортного засобу внаслідок винних дій останнього, повністю підтверджується доказами. Суд, приходячи до такого рішення, дослідив та надав оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу огляду місця події, схемі ДТП, поясненням потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, безпосередньо ОСОБА_1 При цьому, суд першої інстанції врахував, ту обставину, що ОСОБА_1 заперечує факт виїзду керованого ним транспортного засобу на суміжну смугу руху, по якій здійснював рух транспортний засіб під керуванням потерпілого та вказав, що такі пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з поясненнями допитаних в якості свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_9 При цьому судом першої інстанції враховано, що потерпілий ОСОБА_3 стверджує, що керований ОСОБА_1 автомобіль раптово виїхав з суміжної смуги руху на його смугу, чим створив для нього аварійну обстановку та змусив для уникнення зіткнення зміститися праворуч, де й сталося зіткнення його автомобіля зі стовпом. Надаючи оцінку таким доказам, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що такі пояснення ОСОБА_3 повністю узгоджуються з поясненнями допитаних судом свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 Суд першої інстанції, усуваючи розбіжності в зазначених доказах, виходив з того, що ОСОБА_14 як дружина ОСОБА_1 прямо заінтересована в результаті розгляду справи, а свідок ОСОБА_9 також знайомий з ОСОБА_1 і на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення не опитувався. В той же час, свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 жодним чином не повязані ні з ким із учасників ДТП, будь-якого особистого інтересу в результаті розгляду справи не мають, надали послідовні пояснення як під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, так і в суді, і у суду відсутні підстави ставити їх пояснення під сумнів. Окремо враховано, що ОСОБА_1 і ОСОБА_14 при опитуванні під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та в суді послалися на зміщення (занос) їх автомобіля під час гальмування, тобто фактично визнали часткову втрату ОСОБА_1 керування автомобілем, однак посиланням на те, що таке зміщення було незначним, намагалися знівелювати це визнання. Такі висновки суду першої інстанції на переконання суду апеляційної інстанції є також цілком обґрунтованими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відхилення пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_14 і ОСОБА_9 щодо траєкторії руху автомобіля «Опель», державний реєстраційний номер 33020АА, та обґрунтовано надає перевагу відповідним поясненням ОСОБА_3, ОСОБА_11 і ОСОБА_12

Судом першої інстанції оцінено показання свідка ОСОБА_13, зокрема, вірно їх відкинуто з посиланням на ту обставину, що в судовому засіданні свідок пояснив, що на момент зіткнення стовп знаходився за його спиною і до того, як повернувся на звук удару, він автомобіль «Сеат» взагалі не бачив.

Судом першої інстанції надано оцінку діянням ОСОБА_1, при цьому, суд виходив з того, що за п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Тому покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 докази в своїй сукупності та взаємозвязку на переконання суду апеляційної інстанції, доводять той факт, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, для виконання яких останній не мала будь-яких обєктивних перешкод, і таке порушення знаходиться в причинно-наслідковому звязку з виникненням події ДТП, оскільки саме не обрання водієм ОСОБА_1 в установлених межах безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, потягло за собою занос автомобіля праворуч зі створенням для водія автомобіля «Сеат», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 аварійної обстановки та подальше зіткнення вказаного автомобіля зі стовпом.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції винесено після повного, всебічного та обєктивного дослідження обставин справи в їх сукупності, вона є цілком обґрунтованою та законною.

В частині посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції було відмовлено в допиті низки свідків, що, на його думку, призвело до порушення принципу рівності, суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу, що судом було допитано достатню кількість свідків, в тому числі за клопотанням самого ОСОБА_1 (ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12В.), що в сукупності з іншими дослідженими доказами дали змогу обєктивно вирішити питання щодо наявності вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Окремо суд апеляційної інстанції зауважує, що допит співробітників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у якості свідків є недоцільним, оскільки в розумінні КУпАП цих осіб не можна вважати свідками, тому суд має надати оцінку саме тим процесуальним документам, що ними складено та які маються в матеріалах провадження, що й було зроблено судом першої інстанції. З тих самих підстав з огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції самостійно взяв на себе функцію обвинувачення, що виразилося, зокрема, у відшукуванні доказів винуватості ОСОБА_1

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_15