П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2018 Справа №607/413/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.

з участю прокурора Шергей А.В . , особи стосовно якої складено протокол ОСОБА_1,розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, , уродженець та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працює, ідентиф. Номер НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №57 о/с від 25 березня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно із наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №129о/с від 12 квітня 2017 року ОСОБА_1 А звільнено з посади з 21 квітня 2017 року, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Однак, ОСОБА_1 будучи у відповідності до вимог п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», не пізніше дня звільнення 21 квітня 2017 року із займаної посади, без поважних причин, не подав декларацію субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, у вчиненому щиро розкаявся. Суду пояснив, що 21 квітня 2017 року його було звільнено за власним бажання, про що йому він не приступав. При звільненні йому було повідомлено про необхідність подання декларації субєкта декларування, який припиняє діяльність , однак він про це забув через нагальну зайнятість вирішенням особистих питань.

Прокурор Шергей А.В. протокол підтримав та пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні інкримінованого йому корупційного правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Судом установлено, що наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №57 о/с від 25 березня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно із наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №129о/с від 12 квітня 2017 року ОСОБА_1 А звільнено з посади з 21 квітня 2017 року, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням). Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 06 квітня 2017 року .

Відповідно із рапортом ОСОБА_1 від 06 квітня 2017 року на імя начальника Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та зобовязався їх дотримуватись в частині подачі електронної декларації після звільнення із служби в поліції.

Той факт, що ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність подання декларації за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня припинення діяльності, повязаної із виконання функцій держави визнається самим ОСОБА_1,про що він особисто підтвердив у судовому засіданні .

21 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку , що підтверджується його власноручною розпискою від 21 квітня 2017 року , про що ОСОБА_1 також не заперечив в судовому засіданні.

Опрацюванням відомостей Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності лише 02 січня 2018 року.

Моніторинг вказаної е-декларації засвідчив, що у ній подані дані за період з 01 січня 2017 року по 21 квітня 2017 року.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому у примітці даної статті зазначено, що субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, у тому числі, поліцейські.

В силу вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, декларація субєкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація субєкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції";

Крім цього, датою припинення виконання субєктом декларування функцій держави або місцевого самоврядування є дата подання ним декларації, передбаченої підпунктом 2 пункту 5 Розділу, що зазначено у абзаці другому п.11 Порядку.

Відповідно до вимог п.2 Порядку перевірки факту подання суб'єктом декларування декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого рішенням НАЗК 06 вересня 2016 року №19, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 року №1479/29609, припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб'єкта декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 06 квітня 2017 року подав рапорт про звільнення його із служби в поліції за власним бажанням. ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням з 21 квітня 2017 року, про що останньому було достовірно відомо та після 21 квітня 2017 року він до виконання службових обовязків не приступав. 21 квітня 2017 року ОСОБА_1 видано трудову книжку, що підтверджується матеріалами справи. Декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави, ОСОБА_1 подав 02 січня 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями несвоєчасно 02 січня 2018 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повязаного із корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується доказами, дослідженими та оглянутими у судовому засіданні, а саме:

- витягом з наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №57 о/с від 25 березня 2016 року про призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ( а.с. 24) ;

-посадовою інструкцією поліцейського патрульної поліції затвердженої Наказом департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року за №4/1 ( а.с. 25-294);

- текстом присяги працівника Національної поліції України ОСОБА_1 від 12 березня 2016 року ( а.с. 31);

- витягом з наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №129о/с від 12 квітня 2017 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади з 21 квітня 2017 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) ( а.с. 32);

- розпискою ОСОБА_1 про отримання 21 квітня 2017 року трудової книжки ( а.с. 34);

- письмовими поясненням ОСОБА_1 від 09 січня 2018 року, з яких убачається, що останній свою винну визнає повністю. Зазначає, що 21 квітня 2017 року його було звільнено за власним бажанням. Повідомлено про вимоги п. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідність подання декларації за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня припинення діяльності. Однак, він подав таку декларацію лише 02 січня 2018 року, оскільки не мав вичерпної довідки про доходи ( а.с. 37-38);

- витягом (скріншот) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua) (а.с.8);

- копією щорічної декларації ОСОБА_1 за 2016 рік, яка містить відомості за період з 01.01 по 31.12. 2016 року (а.с.9-15);

- копією декларації ОСОБА_1, після звільнення, яка містить відомості за період з 01 січня 2017 року по 21 квітня 2017 року (а.с.13-16);

-рапортом ОСОБА_1 від 06 квітня 2017 року про те, що йому доведено до відому про необхідність подання декларації ( а.с. 33).

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, яка подається не пізніше дня такого припинення, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся, повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому корупційного правопорушення, а тому вважає за можливе накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,з ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 40-1, 172-6, 280, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 , 40 гривень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_4