Справа № 488/4353/17 06.03.2018 06.03.2018 06.03.2018
Номер провадження: 33/784/107/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"6" березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

захисників ОСОБА_1., ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Миколаєва, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 10 листопада 2017 р. о 15 год. 40 хв. водій ОСОБА_3, рухаючись по пр. Богоявленському в м. Миколаєві поблизу перехрестя з вул. ОСОБА_4, керувала транспортним засобом «TOYOTA RAV4», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, не стійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в порушення вимог закону, суд розглянув справу у її відсутність, проігнорувавши її письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з її хворобою, чим грубо порушив її процесуальні права та обмежив доступ до правосуддя.

Апелянт стверджує, що суддя належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків, за відсутності будь-яких її пояснень в матеріалах справи, не з'ясував її позицію, та передчасно прийшов до висновку про її винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Вважає, що допит судом в якості свідка патрульного поліцейського ОСОБА_5, який складав протокол про адміністративне правопорушення, є порушенням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров'я №1452/735 від 09.11.2015 р. в п. 6 р. ІІ якої зазначено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Стверджує, що не зрозуміла, за що її притягують до адміністративної відповідальності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №072555 зазначено: «Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилась від присутності двох свідків», що, на її думку, не є адміністративним правопорушенням, а матеріали справи ніяким чином не підтверджують факт керування нею транспортним засобів у стані алкогольного сп'яніння.

Апелянт вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не оформлені належним чином, не можуть бути розглянуті судом, а підлягають поверненню до Управління патрульної поліції для належного оформлення, а тому постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності на підставі вказаних матеріалів є незаконною та підлягає скасуванню.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, до апеляційного суду не з'явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, але до суду не з'явилася з власних міркувань, що підтвердили її захисники.

Перешкоди для розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 відсутні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисників на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає правильними висновки судді про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, які були присутні при його складанні, згідно яким ОСОБА_3 відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, чим порушила п. 2.5 ПДР.

Посиланні захисників під час апеляційного розгляду на незрозумілість формулювання у протоколі про адміністративне правопорушення обставин його вчинення, не є слушними, оскільки у протоколі чітко зазначено, що ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського при його складанні. А тому твердження апелянта про оформлення неналежним чином матеріалів справи є необґрунтованими.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта, що допит судом інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 є порушенням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не є слушними, оскільки цей поліцейський не залучався як свідок відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, що забороняє Інструкція, а був допитаний як свідок події адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду суддею досліджений відеозапис з нагрудної камери поліцейського, та встановлено, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Однак, як слідує з зазначеного запису, ОСОБА_3 категорично відмовилася від проходження такого огляду. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_3 вживала ненормативну лексику, погрожувала поліцейським звільненням, а потім, пересівши на сидіння пасажира, стверджувала, що вона взагалі не керувала транспортним засобом.

Також вина ОСОБА_3С у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно яким, в їх присутності ОСОБА_3 відмовилася від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Хоча свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були допитані судом, але письмові пояснення свідків відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з відеозапису, ці свідки дійсно були присутні під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Суд повно та об'єктивно дослідив докази, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, та надав їм належну оцінку, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, ОСОБА_3 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддею допущені порушення прав ОСОБА_3, зокрема, доступу до правосуддя, не відповідають дійсності. Суддя дотримався вимог закону щодо виклику ОСОБА_3 до суду, а також щодо строку розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційний суд зазначає, що виходячи з п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням.

Тому, враховуючи позицію ЄСПЛ, дані про належне повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи, апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження ОСОБА_3 про ігнорування її клопотань про відкладення судового засідання у зв'язку з її хворобою, та порушення її права на захист та доступ до правосуддя.

Як слідує з матеріалів справи, суддя неодноразово, а саме: 04.12.2017 р., 14.12.2017 р. та 17.01.2018 р. відкладав розгляд справи за письмовими заявами ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_8 Крім того, відповідно довідки міської лікарні №3 наданої ОСОБА_3, 06.02.2018р. вона лише відвідала ЛОР лікаря, що спростовує доводи апелянта про неможливість бути присутньою в судовому засіданні. Зазначене вказує на намагання ОСОБА_3 уникнути явки до суду, тобто про зловживання своїми процесуальними правами.

Хоча судове засідання проведено у відсутність ОСОБА_3, однак вона без поважних причин не з'явилася до суду, та скористалася правом апеляційного оскарження, під час якого фактично поновлені її процесуальні права.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, його вид та розмір штрафу передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висловлені захисниками вимога щодо можливості повернення справи на новий судовий розгляд не ґрунтується на вимогах закону, оскільки діючим КУпАП таке рішення не передбачено законом.

З огляду на наведене, відсутні підстави для скасування постанови, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча:

.