АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09.11.2017, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.11.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити строк на звернення з апеляційною скаргою, оскаржувану постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09.11.2017 скасувати та прийняти нову.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що його дружина, з якою вони не проживають, не повідомила його, ОСОБА_2, про повістку до суду. Натомість, суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності. Наголошує, що копію оскаржуваної постанови на дату подання апеляційної скарги він не отримав. Щодо основних доводів апеляційної скарги, то в цілому вони зводяться до того, що на переконання апелянта, суд формально та однобічно дійшов до висновку щодо обставин, регламентованих ч.2 ст.33 КУпАП, які впливають на накладене адміністративне стягнення. Звертає увагу суду, що фактично він є єдиним годувальником в сім'ї, має на утриманні мати-пенсіонерку та доньку, яка є студенткою. Позбавлення його права керування транспортним засобом ставить його та його сімю у скрутне становище, поза як він працює водієм АПСВТ.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №008099 від 12.08.2017 о 23 год. 30 хв., водій ОСОБА_2 в с. Крюківщина по вул. Мічуріна, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, керував автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, що підтверджується висновком №316. В діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п.2.9а) ПДР України,за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який підтримали існуючу апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши пояснення та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Першочергово судом вирішено клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 09.11.2017.

Так, заслухавши пояснення ОСОБА_2 в частині поданого ним клопотання щодо поновлення строку на подачу апеляційної скарги, а також перевіривши доводи такого клопотання, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, при цьому зважаючи, що останній подав апеляційну скаргу в межах десятиденного строку, визначеного ч.2 ст.294 КУпАП на оскарження постанови місцевого суду відраховуючи початок перебігу зазначеного строку з моменту коли дізнався про існування оскаржуваної постанови, а також беручи до уваги принцип доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, − суд вважає за необхідне задовольнити існуюче клопотання, прийнявши подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу до розгляду та поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується безпосередніх доводів апеляційної скарги, то суд керується слідуючим.

Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Так, ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі висуває вимоги лише в частині визначеного йому судом першої інстанції адміністративного стягнення. З огляду на це, встановлені судом фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, доведеність вини ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, не оспорюються, а тому апеляційною інстанцією відповідно до положень ст.294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду - не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Ч.1 ст.33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно положень ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції передбачається відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Конструкція санкції вказаної норми є абсолютно визначеною, тобто вичерпно визначає вид і кількісну міру адміністративного стягнення, не передбачаючи при цьому альтернативи.

Більше того, у відповідності до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, з огляду на те, що накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, призначено в межах санкції статті, за якою останнього визнано винним, а також зважаючи, що положення ч.2 ст.33 КУпАП не застосовуються до правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, визначена правопорушнику міра відповідальності за вчинене порушення правил дорожнього руху за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою, а також відповідає меті стягнення - виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.

Жодних порушень зі сторони суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення судом апеляційної інстанції не виявлено. У зв'язку з зазначеним доводи апеляційної скарги не знаходять свого підтвердження, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови в цій частині, як того просить апелянт, суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити та поновити строк на звернення з апеляційною скаргою.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09.11.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на 01 (один) рік, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/131/2018

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Дідик М.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.