Номер провадження: 33/785/79/18
Номер справи місцевого суду: 504/2857/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.09.2017 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.09.2017 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_3, 27.08.2017 року, о 0230 год., керував автомобілем НОМЕР_1, по авто-дорозі «Одеса-Вознесенськ», в стані алкогольного спяніння, що підтверджується результатом висновку медичного огляду на стан спяніння, складеного лікарем КУ «Лиманська ЦРП», чим порушив вимоги п.2.9а «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду Донець В.І. подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити йому строк на оскарження постанови, у звязку з тим, що справу було розглянуто у його відсутність, про винесене рішення він дізнався лише 16.11.2017 року. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову та закрити провадження по справі, посилаючись при цьому на порушення судом першої інстанції його права на захист.

Судовий розгляду в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_3, який будучи неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових викликів та СМС-повідомлень на номер телефону, який був власноручно зазначений ним в протоколі про адміністративне правопорушення, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 27.09.2017 року ОСОБА_3 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.15).

Матеріали судової справи містять розписку ОСОБА_3 про отримання ним копії оскаржуваного рішення 16.11.2017 року, та в цей же день він подав апеляційну скаргу За таких підстав апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити апелянту право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №039295 від 27.08.2017 року та поясненнями до нього, ОСОБА_3, 27.08.2017 року, о 0230 год., керував автомобілем НОМЕР_1, по авто-дорозі «Одеса-Вознесенськ», в стані алкогольного спяніння, що підтверджується результатом висновку медичного огляду на стан спяніння, складеного лікарем КУ «Лиманська ЦРП», чим порушив вимоги п.2.9а «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 2-4).

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення підтверджується власноручними поясненнями останнього в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому він зазначив, що керував транспортним засобом у стані легкого спянінні та висновком КУ «Лиманська ЦРБ» від 27.08.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного спяніння (а.с. 2,3).

З урахуванням того, що в апеляційній скарзі ОСОБА_3 відсутні доводи на спростування зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції порушено вимоги КУпАП та справу було розглянуто у його відсутність, та саме ці обставини, на його думку є підставою для скасування постанови судді районного суду та закриття провадження по справі, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки право на захист та доступ до правосуддя ОСОБА_3 було компенсовано на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, але в судове засідання апеляційного суду останній також не зявився.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_3 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення на стадії розгляду в районному та апеляційному судах відносно ОСОБА_3 в повній мірі узгоджувалася з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 повідомлявся районним судом про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить його розписка (а.с.9). Що стосується його доводів, що в день судового засідання він знаходився у відрядження, то вони є непереконливими, оскільки до заяви в районний суд та до апеляційної скарги, останній не долучав підтверджуючих документів (а.с.10-14).

За таких обставин доводи апелянта про порушення порядку судового розгляду його справи, зокрема розгляду справи в районному суді за його відсутністю, що вказує на незаконність оскаржуваного рішення є безпідставними, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення в звязку з процесуальними порушеннями та погоджується з висновком судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що вказує на необґрунтованість апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області 27.09.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді районного суду Одеської області 27.09.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Копію постанови невідкладно надіслати апелянту.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2