АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/89/18 Головуючий у І-й інстанції - Токар Н.В.
Справа № 204/6802/17 Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого замірником в ПП «Тополок», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2, 17 жовтня 2017 року о 21 год. 35 хв. у м. Дніпро пр. Богдана Хмельницького, буд.108, керував автомобілем «BMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, відсутність реакції зіниць ока на світло, відсутність слиновиділення. Від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилається на те, що в момент прибуття поліцейських він не перебував в транспортному засобі, а знаходився поруч з ним. За таких обставин, на думку апелянта, у працівників поліції не було законних підстав для проведення його огляду на стан сп'яніння саме в якості водія. При цьому, жодних доказів на підтвердження керування ОСОБА_2 транспортним засобом матеріали справи не містять. Поряд з цим, ОСОБА_2 вказує на те, що у поліцейських були відсутні підстави для його зупинки. Також, апелянт посилається на порушення порядку складання протоколу, зокрема в частині зазначення в протоколі ознак наркотичного сп'яніння, відсутніх в переліку тих, що передбачені відповідною інструкцією. Серед іншого, показання свідків не містять посилань щодо наявності у заявника будь-яких ознак сп'яніння, а з відеозапису з нагрудної камери поліцейського такі обставини встановити неможливо, оскільки обличчя ОСОБА_4 на ньому не зафіксовано. Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що в протоколі відсутнє посилання від якого саме огляду він відмовився, а саме від огляду на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів чи у медичній установі. При цьому, працівниками поліції було порушено процедуру огляду та не запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_2 вважає, що окремої процедури проведення огляду особи на стан сп'яніння із її направленням до медичного закладу одразу, без її незгоди із результатами огляду на місці або незгоди із результатами проведеного огляду на місці статтею 266 КУпАП не передбачено взагалі, а тому, на думку останнього, працівниками було порушено порядок огляду. Серед іншого, апелянт звертає увагу на те, що фактично відмовився від пропозиції здати аналізи на стан сп'яніння, враховуючи те, що така пропозиція не узгоджується з вимогами закону. При цьому, пройти огляд на стан сп'яніння йому не було запропоновано. ОСОБА_2 вказує на невідповідність складеного протоколу вимогам закону, оскільки останній не містить посилань про направлення правопорушника до медичного закладу, а тому визнати протокол допустимим доказом у справі неможливо. Крім того, на переконання ОСОБА_4, судом були вчинені дії, які свідчать про його упередженість, а саме не ознайомлено правопорушника з правами, не надано можливість захиснику останнього висловити свою позицію, після висловлення пояснень, що носили загальний характер, суд дійшов до передчасного висновку про його винність, судом було відмовлено в розгляді заявлених захисником клопотань, при перегляді відеозапису суд зневажливо висловлювався у його бік.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 та його захисник підтримали апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з матеріалів справи, маючи сумніви щодо упередженості суду, захисником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 було заявлено клопотання про відвід судді.

Між тим, в порушення вказаних вимог, зазначене клопотання залишилось нерозглянутим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалене судом першої інстанції судове рішення підлягає безумовному скасуванню, оскільки судом не забезпечено виконання прав особи, визначених Конвенцією.

Поряд з цим, вирішуючи питання про обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №221389 від 17 жовтня 2017 року(а.с.1), в якому зазначено, що 17 жовтня 2017 року о 21 год. 35 хв. у м. Дніпро по пр. Богдана Хмельницького, буд.108, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «BMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, відсутність реакції зіниць ока на світло, відсутність слиновиділення. Від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та в яких зазначено, що 17.10.2017 року в їх присутності водій ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився (а.с.3,4), вищезазначені свідки засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння;

- рапортом інспектора поліції Михайленко О.В., в якому зазначено, що 17.10.2017 року приблизно о 21 год. 35 хв. знаходячись на службі разом з інспектором Людвік С.В., було помічено автомобіль «BMW 5201», д.н. НОМЕР_2, водій якого, виїжджаючи з вул.152 Дивізії в м. Дніпрі не впорався з керуванням, внаслідок чого, автомобіль занесло, що могло призвести до ДТП, у зв'язку з чим було зупинено автомобіль; у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння та запропоновано пройти медичний огляд для встановлення стану наркотичного сп'яніння. Водій ОСОБА_2 від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків (а.с.5);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, а також відмова останнього від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп'яніння.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання ОСОБА_2 та його захисника на те, що він не керував транспортним засобом в момент проведення огляду, а тому підстави для проведення його огляду як водія були відсутні, суд апеляційної інстанції розцінює критично, оскільки зазначені обставини спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення. До того ж, підставою для зупинки останнього стало створення ним аварійної ситуації, що не суперечить вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Що стосується доводів ОСОБА_2 про порушення порядку складення протоколу, то останні також є необґрунтованими.

Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зокрема пунктом 1 розділу ІІ та пунктом 3 розділу І, встановлено, що огляд водія із застосуванням спеціальних технічних засобів може бути проведений лише з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. Застосування таких засобів при наявності ознак наркотичного сп'яніння законом не передбачено.

При цьому, пунктом 12 розділу 2 Інструкції, прямо встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, підстави вважати, що дії поліцейських не відповідали вимогам закону, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Щодо зазначених в протоколі ознак наркотичного сп'яніння, то останні також не суперечать визначеним у пункті 4 розділу І Інструкції, яким зокрема вставлено відсутність реакції зіниць ока на світло, а також поведінка, яка не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на те, що ОСОБА_2 відмовився від встановленого законом обов'язку пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння, що об'єктивно підтверджено дослідженим судом доказами, підстави для визнання його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у суду апеляційної інстанції відсутні.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що правопорушення було вчинено 17 жовтня 2017 року, а тому на час прийняття постанови пройшло більше трьох місяців.

Отже, скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд вважає необхідним прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький