Ленінський районний суд м. Харкова
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №642/4147/18;

Провадження №3/642/1418/18

05 листопада 2018 року

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Євтіфієв В.М., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянинаУкраїни, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: м.Харків, проїзд. Чернігівський, 2, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 154126 від 04.08.2018, складеного інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Х/о лейтенанта поліції ОСОБА_2,03.08.2018 о 23 год. 53 хв. у м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, буд. 188 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ № 11183, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DragerAlkotest 6820»та у закладі охорони здоровя ХЗОЗ ОНД відмовився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, заперечував проти розгляду справи у його відсутності, про що подавав заяви з проханням відкласти розгляд справи у звязку з хворобою, а також для надання часу реалізувати своє право на захист шляхом укладення договору з адвокатом, надав листи непрацездатності Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 24» Харківської міської ради м. Харків від 27 вересня 2018 року та від 17 жовтня 2018 року, про проходження лікування у сімейного лікаря та хірурга.

Поважність причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання підтверджена медичними листами непрацездатності.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовуютьрішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), встановлено, щокоженмає право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого протии нього кримінального обвинувачення.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, щомали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ( рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbing sand Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

У відповідності до положень п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

КУпАПчіткопередбачає,щозакінченнястроківнакладенняадміністративнихстягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з'ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

При цьому, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП, не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Днем вчинення адміністративного правопорушення згідно до протоколу про адміністративне правопорушення є 03серпня 2018 року.

Враховуючи, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП, строк притягнення до адміністративної відповідальності, суд позбавлений процесуальної можливості в подальшому досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючисьст.ст.38, 247, 283, 284 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м.Харкова.

Суддя В.М. Євтіфієв