1Справа № 335/9593/18 3/335/1418/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про притягнення до адміністративної відповідальності

08 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою згідно протоколу: м. Запоріжжя, вул. Фабрична, буд. 67, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2018 року о 00 годині 30 хвилин, в м. Запоріжжі по пр. Соборному, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Водія відсторонено від керування транспортного засобу, шляхом припаркування автомобіля, згідно Правил дорожнього руху. Про повторність попереджено.

У судове засідання, призначене на 28.08.2018 року ОСОБА_2 не зявився, хоча належно був повідомлений про розгляд справи. 28.08.2018 року о 8 годині 39 хвилин, ОСОБА_2 повідомив суду заявою, що у звязку з його відсутністю в м. Запоріжжі просить перенести розгляд справи. Необхідні документи про його відрядження він надасть суду. Проте, підтвердження цьому до суду ОСОБА_2 подано так і не було, що свідчить про порушення принципу добросовісності здійснення ним своїх процесуальних прав та неналежне виконання свої процесуальних обовязків.

Отже, ОСОБА_2 достеменно відомо про наявність у провадженні суду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.08 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_2 не виявив бажання прибути до суду і дізнатись про хід розгляду провадження, тобто, рухом справи не цікавиться та не вживає заходів, щоб дізнатись про хід даного судового провадження як відомого йому.

В судові засідання, призначені на 14.09.2018, 01.10.2018 року, 19.10.2018 року та на 08.11.2018 року ОСОБА_2 не зявився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином - судовими повістками, а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.042008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Подаючи заяву про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 безперечно розумів, що Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи.

Судом перевірено та встановлено, що згідно з відповіддю Департаменту реєстраційних послуг від 18.10.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З наведеної відповіді та заяві ОСОБА_2 від 28.08.2018 року також вбачається, що наведена вище адреса є і фактичним місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки у разі проживання за іншою адресою протягом більше одного місяця останній відповідно до вимог ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» мав письмово повідомити орган реєстрації. Тому, судові повістки направлялися ОСОБА_2 як за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, так і за адресою його місця проживання (реєстрації).

Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 277 КУпАП визначено пятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд протягом більше двох місяців неодноразово здійснював виклики ОСОБА_2 останній, протягом вказаного інтервалу часу, який є розумним з огляду на строк розгляду справи, не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Інформація про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення було завчасно оприлюднена на офіційному сайті Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Жодні клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_2 а також про відкладення розгляду справи, не подано.

Таким чином, ОСОБА_2 відомо про розгляд у суді його справи, а також про те, що судові повістки йому направлялися за адресою, вказаною у його заяві від 28.08.2018 року, яка співпадає з місцем реєстрації, але своїми фактичними діями він ігнорує їх, що вказує про його небажання брати участь в розгляді справи та фактично таким чином він реалізує надане йому право не зявлятися для розгляду справи. При цьому, судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_2 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вживав заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи.

Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст. 1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, інформацією, зафіксованої на DVD диску, що надана відділом патрульної поліції, а також іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився як особа, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням наявних відомостей про особу винного і зазначених обставин, зважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення стосовно водіїв суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_2 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Розяснити ОСОБА_2, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривень 40 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга або протест прокурора подаються до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або протесту прокурора.

Суддя: В.О. Макаров