33/4804/21/18
264/3143/18

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суду в складі:

головуючого Гєрцика Р.В.

секретарів Меляник К.В., Параскєвіної Н.П.

за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Донецького апеляційного суду у м. Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2018 року, щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

05 червня 2018 року о 00.30 годині ОСОБА_1 по вул. Заозерній, 112 в Кальміуському районі м. Маріуполя керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився з використанням технічного засобу «Drager Alkotest 6820», від проходження огляду на стан спяніння в медичній установі відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 352,40 гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі. Вказує на те, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення були порушені вимоги ст.ст.268, 277-2 КУпАП, оскільки він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та справу було розглянуто без його участі, що потягло за собою порушення його прав. 05 липня 2018 року він не керував вказаним в протоколі автомобілем та взагалі не має до нього жодного відношення, в цей час він знаходився у себе вдома. Працівники поліції в порушення норм діючого законодавства, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не встановили належним чином особу правопорушника, який дійсно керував автомобілем в зазначену дату та час, а анкетні дані до протоколу про адміністративне правопорушення було внесено лише зі слів останнього.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню за таких підстав.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

В розумінні Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) справи про адміністративні правопорушення (проступки) є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст.6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судді районного суду слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, але вимоги КУпАП та практики ЄСПЧ при розгляді справи в районному суді не були виконані в повному обсязі, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.ст.277-2, 278 КУпАП, повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є компетенцією виключно суду, який розглядає цю справу. Єдиним та офіційним засобом виклику цієї особи до суду, відповідно до зазначених норм закону, є тільки вручення повістки не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Однак, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд справи.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, брати участь в їх дослідженні, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, право на який передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до оскаржуваної постанови судді районного суду, ОСОБА_1 визнано винним як особу, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, суддя місцевого суду прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №409576 від 05 червня 2018 року, роздруківки тестування за допомогою технічного приладу «Drager Alkotest 6820», за результатами якого ступінь спяніння ОСОБА_1 складає 0,57%, письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та відеозаписом, фактично не зазначивши, які саме факти чи обставини вони підтверджують (спростовують).

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Однак, дані вимоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в суді першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив обставини, зазначені ним в апеляційній скарзі, наполягав на тому, що за наведених у протоколі та постанові судді обставин, він не керував вказаним транспортним засобом, в зазначений в протоколі день та час знаходився у себе вдома. Також зазначив, що автомобіль, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, в його користуванні не перебуває, але йому відомо, що цей автомобіль належить його брату ОСОБА_5.

В ході апеляційного розгляду було переглянуто відеозапис фіксації скоєння адміністративного правопорушення та складання протоколу, з якого вбачається, що особа, відносно якої складено адміністративний протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не є ОСОБА_1. Крім того, останнім було зазначено, що на відеозапису саме його брат ОСОБА_5, з яким у нього певний час склалися неприязні стосунки, в тому числі й через його поведінку в побуту та пияцтво.

Також під час апеляційного розгляду було допитано в якості свідка поліцейського роти №2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП капрала поліції ОСОБА_6, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, з пояснень якого вбачається, що ОСОБА_1, який знаходився в залі судового засідання апеляційного суду, не є тією особою, відносно якої було складено протокол, а на самому відеозапису, який переглянуто в його присутності, також інша особа. Крім того зазначив, що особу правопорушника було встановлено зі слів останнього, оскільки в нього не було жодних документів, які б підтверджували його особу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у таких випадках, а зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються з поміж іншого, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення).

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити зокрема, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування.

Приймаючи до уваги вищезазначені положення закону апеляційний суд зазначає, що при виявленні правопорушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівникам поліції необхідно у встановленому законом порядку достеменно встановити особу правопорушника, а вже після цього складати матеріали про притягнення особи до відповідальності.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції не було дотримано вищезазначених вимог закону, що виразилось у невстановленні особи, яка фактично скоїла правопорушення. Данні обставини потягли за собою незаконність складеного протоколу та притягнення до відповідальності невинної особи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведені обставини, а саме недотримання встановленої законодавством процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також невстановлення всіх необхідних даних при його складанні, на що звертається увага в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які викликають сумніви у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об'єктивного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, постанова судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2018 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження по справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Донецького апеляційного суду ОСОБА_2