Справа № 372/365/18
Провадження № 3-143/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 лютого 2018 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського відділу Національної поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого директором ТОВ «Одорант-Буд», реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1

по ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 будучи директором товариства з обмеженою відповідальністю «Одорант-Буд» порушив вимоги законодавства про працю, а саме: У порушення 4.5 ст. 79 КЗпП конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноважений ним орган, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Наказом від 06.01.2017р., №2 і № 3 ОСОБА_2, ОСОБА_3 надано щорічну відпустку терміном на 22 календарні дні з 10.01.17 по 31.01.17 письмово ОСОБА_2, ОСОБА_3 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 03.02.2017р. №6 і №7 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 надано основну щорічну відпустку з 06.02.17 по 28.02.17 письмово ОСОБА_4 і ОСОБА_6 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 01.02.2017р. №4 і №5 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано основну щорічну відпустку з 01.02.17 по 28.02.17 письмово ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 03.01.2017р. №1 ОСОБА_9 надано основну щорічну відпустку з 03.01.17 по 31.01.17 письмово ОСОБА_9 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 09.02.2017р. №8 ОСОБА_2 надано основну щорічну відпустку з 13.02.17 по 09.03.17 письмово ОСОБА_2 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 02.03.2017р. №9 і № 10 ОСОБА_8 і ОСОБА_7 надано основну щорічну відпустку з 06.03.2017 по 30.03.2017р письмово ОСОБА_8, ОСОБА_10 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 09.03.2017р. №11 ОСОБА_9 надано основну щорічну відпустку з 13.03.17 по 07.04.17 письмово ОСОБА_9 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 04.07.2017р. №12 ОСОБА_8 надано основну щорічну відпустку з 10.07.2017 по 24.07.2017р письмово ОСОБА_8 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. Наказом від 04.07.2017р. №13 ОСОБА_2 надано основну щорічну відпустку з 10.07.2017 по 04.08.2017р письмово ОСОБА_2 не повідомлено про дату початку відпустки не пізніше ніж як за два тижні. Про це свідчить відсутність підтверджуючих документів. У порушення п. 4 ПКМУ № 442 атестація робочих місць не проведена атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначені наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. У порушення вимог ч. 5 ст. 80 КЗпП України наявний випадок ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Відповідно до наказу №7 від 04.04.2017 року ОСОБА_3 (водія товариства) звільнили і виплатили компенсацію за 110 днів невикористаної щорічної відпустки. Тобто з 02.10.2011 року по 10.01.2017 року ОСОБА_3 у відпустці не був. У період з 05.05.2008р. по 10.07.2017 р. ОСОБА_11 у основній щорічній відпустці не була. Про що свідчать підтверджуючі факти. У період з 05.05.2008р. по 05.02.2013р., та у період з 28.02.2013р.по 01.06.2016р. ОСОБА_2 у відпустці не був. Про що свідчать підтверджуючі факти. У порушення стаття 15 КЗпП частина одинадцята статті 9 ЗУ № 3356 Колективний договір не зареєстрований місцевими органами державної виконавчої влади, своїми діями, що виразились у порушенні вимог законодавства про працю та про охорону праці вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складені протоколу ОСОБА_1 вину не заперечив, пояснень не надав.

На розгляд справи в суді ОСОБА_1 не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 12-751/1291 та іншими матеріалами справи.

Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність немає.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, виходячи з доведеності вини порушника, суд вважає за необхідне призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 41 ч. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 510 (пятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106.) судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк предявлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Кравченко М. В.