Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/122/18 Головуючий в 1-й інстанції - Нещеретна Л.М.
Єдиний унікальний № 334/6819/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Козара М.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2018 року стосовно ОСОБА_3, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 11.10.2017 року в 02:25 год. в м. Запоріжжі по вул. Бородинська, в районі будинку №14, керував автомобілем «AUDI 80», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (млява мова, зіниці ока, що не реагують на світло, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі КУ «ОКНД» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

24.01.2018 року адвокат Козар М.В. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не був повідомлений про розгляд справи на 04.01.2018 року. Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 04.01.2018 року отримана ОСОБА_3 12.01.2018 року. Підготовка до написання апеляційної скарги була розпочата 13.01.2018 року і завершена 20.01.2018 року після ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Отже, фактично написання апеляційної скарги відбулося у 10-денний строк (з моменту отримання ОСОБА_3 поштою постанови суду від 04.01.2018 року).

По суті скарги просить скасувати постанову районного суду та розглянути справу по суті.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення адвокату Козару М.В. в інтересах ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 04.01.2018 року, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Однак, адвокат Козар М.В. апеляційну скаргу на постанову судді від 04.01.2018 року подав лише 20.01.2018 року (згідно поштового штампу на конверті), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 15.01.2018 року).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 судом направлялися повістки на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення від 11.10.2017 року серії БР № 085505. Судову повістку в судове засідання, призначене на 26.12.2017 року, ОСОБА_3 отримав особисто, про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні (а.с. 27), та 26.12.2017 року направив електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою (а.с. 23). Судова повістка в судове засідання, призначене на 04.01.2018 року, повернулася до суду із позначкою «за неявкою адресата». Таким чином, ОСОБА_3 був обізнаний про те, що в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя буде розглядатися справа відносно нього. На переконання суду апеляційної інстанції, поведінка ОСОБА_3 свідчить про навмисне затягування розгляду справи та його намагання уникнути відповідальності за скоєне. Останній мав об'єктивну можливість як особисто приймати участь при розгляді справи, так і оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Виходячи із системного аналізу норм права, права захисника є похідними від прав особи, захист якої він здійснює. А тому, посилання адвоката на той факт, що про оскаржувану постанову ОСОБА_3 не було відомо, на строки апеляційного оскарження не впливає і саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення адвокату Козару М.В. строку на апеляційне оскарження постанови судді від 04.01.2018 року стосовно ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити адвокату Козару М.В. в інтересах ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2018 року стосовно ОСОБА_3, у зв'язку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін