Справа № 463/2691/18 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/811/127/18 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 01 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Личаківського районного суду м.Львова від 01 червня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн.).

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Згідно із постановою суду ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, 02.05.2018р. о 12:10 год. в м. Львові на вул. Родини Крушельницьких, 1а створив небезпеку для дорожнього руху, яка виразилась в тому, що припаркувавши свій автомобіль не вжив заходів, щоб не допустити його самовільний рух, в результаті чого автомобіль покотився та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який отримавши інертний рух здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 1.5, 15.12 ПДР України.

На цю постанову суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить прийняти апеляційну скаргу до провадження апеляційного суду і поновити строк на апеляційне оскарження; постанову Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2018 р., скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підтримання апеляційних вимог апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не розкрив змісту доказів, а тільки перерахував їх джерела, безпідставно відкинувши докази, які, на думку апелянта, свідчать про його невинуватість. Так, із пояснень свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вбачається, що автомобіль НОМЕР_4, внаслідок чого він покотився і відбулось зіткнення з іншими припаркованими автомобілями. Вищевказане підтверджується і рапортом працівника поліції Шекети І.В. від 02 травня 2018 року. За таких обставин версія про те, що ОСОБА_4 не вжив заходів для убезпечення автомобіля від самовільного руху повністю спростовується. Крім того, апелянт підкреслює, що його не повідомили про час і місце розгляду справи і виніс оскаржувану постанову без його участі. Стверджує, що рух його транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, не був самовільним, як про це вказав суд у своїй постанові. Це був рух, спричинений ударом в мій автомобіль іншого автомобіля, про що заявили свідки і на що вказують наявні пошкодження задньої частини автомобіля НОМЕР_5,. Тому діях апелянта немає жодних ознак порушення вимог п.п.1.5,15.12 ПДР України.

Щодо підстав про поновлення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_4 зазначає, що жодних повісток про розгляд справи про адміністративне правопорушення йому не надходило, а копію постанови суд скеровував йому 19 червня 2018 року, тобто уже після спливу встановленого 10-денного строку на апеляційне оскарження. Згідно інформації пошукової служби на сайті Укрпошти рекомендований лист №616 з копією постанови було скеровано поштовим відправленням 25 червня 2018 р., при цьому 03 липня 2018 р. з невідомих причин не було йому вручено і 04 липня 2018 р. був повернутий до суду, куди надійшов 06 липня 2018 р.

Про оскаржувану постанову апелянт довідався 12 липня 2018 р. зі слів представників страхової компанії і потерпілого та одразу 13 липня 2018 р. пішов до суду ознайомитися з її змістом і матеріалами справи. 20 липня 2018 р. я подав цю апеляційну скаргу. Відтак строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин і підлягає поновленню.

Розглянувши матеріали справи №463/2691/18, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_3, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, у якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи 01 червня 2018 року. Крім того, як вбачається із супровідного листа від 19 червня 2018 року, копію оскаржуваної постанови направлено ОСОБА_4 19 червня 2018 року, після спливу встановленого десятиденного терміну апеляційного оскарження (а.с.13). Із заяви від 13 липня 2018 року вбачається, що зі змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_4 ознайомився 13 липня 2018 року. (а.с.18). Апеляційна скарга подана 20 липня 2018 року. Відтак, доводи апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження є підставними і такий слід поновити.

Щодо апеляційних доводів у частині невинуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі. Так із протоколу серії БР №135970 від 07 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 визнав вину у інкримінованому правопорушенні, про що власноручно зазначив у протоколі, зокрема: «з протоколом згідний, вважаю що мій автомобіль покотився тому, що я не поставив стояночне гальмо, обіцяю надалі бути уважним». Тому апеляційні доводи про невинуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є безпідставними і повністю спростовуються вищенаведеним.

Суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вірно призначив покарання у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції вірно врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, особу правопорушника, те, що обставин, які обтяжують відповідальність, немає.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Постанова суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_4, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.