АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 05.10.2017 року о 04 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Драйзера, 5 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2017 року та закрити провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції неповністю з'ясував фактичні обставини справи, не надав оцінки наявним в матеріалам справи доказам, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки численним порушенням з боку працівників поліції, зокрема проігноровано факт відсутності доказів щодо порушення ним правил дорожнього руху та правомірності зупинки транспортного засобу, а його відмова від проходження в протоколі про адміністративне правопорушення, який був наданий йому представниками поліції не зазначено даних про свідків на відміну від протоколу, що був направлений на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Також зазначає, що відповідно до п.12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, однак в матеріалах справи таке направлення відсутнє. Крім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, а в протоколі не вказано жодної ознаки наркотичного сп'яніння відповідно до вищезазначеної Інструкції, що викликає сумнів у встановленні працівниками поліції факту його перебування в стані наркотичного сп'яніння та законності їхніх дій при оформленні матеріалів даного адміністративного правопорушення.

Наголошує, що коли він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та при складанні поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення свідки були відсутні, а наявні в справі пояснення свідків складені ними не власноручно, а на заготовлених бланках одним почерком, при цьому свідками не зазначено жодних ознак наркотичного сп'яніння, що ставить під сумнів показання цих свідків, у зв'язку з чим їх не можна вважати достатнім і достовірним доказом його винуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що він не вживає наркотичних засобів та не перебуває під диспансерно-динамічним наглядом, що підтверджується Довідкою №389533. ДОО ВОКМР Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» від 01.12.2017 року.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, вислухавши його пояснення на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 05.10.2017 року о 04 год. 45 хв. він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Драйзера, 5 в м. Києві, при цьому правил дорожнього руху не порушував, однак працівники поліції безпідставно зупинили його та почали стверджувати, що він перебуває в стані наркотичного сп'яніння у зв'язку з чим висунули вимогу про проведення його огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я у лікаря-нарколога.

Вказує, що погодився на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд на стан сп'яніння та пересів до службового автомобіля, однак замість поїздки до медичного закладу, працівники поліції приблизно годину возили його по місту, вирішуючи при цьому інші службові обов'язки, після чого він відмовився від проходження огляду, оскільки був дуже стомлений.

При цьому наголошував, що під час його відмови пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, свідки були відсутні на місці події.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, висновок суду про його винуватість у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 05.10.2017 року серії БД №149056 (а.с. 2), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, нервовий стан), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків та поясненнями цих свідків (а.с. 3), які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Крім цього, вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 17), що надійшов 06.12.2017 року на запит суду з Управління патрульної поліції в місті Києві, які повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовують твердження ОСОБА_1 про відсутність свідків під час його відмови пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі та складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження апелянта, що під час його зупинки працівниками поліції 05.10.2017 року він не перебував в стані наркотичного сп'яніння і взагалі не вживає наркотичні засоби, на підтвердження чого надав довідку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 01.12.2017 року №389533, є безпідставними і не приймаються судом до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а саме за відмову ОСОБА_1, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані наркотичного сп'яніння.

Апеляційні доводи про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп'яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», який не відсторонив водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом і в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак наркотичного сп'яніння відповідно до вищезазначеної Інструкції, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту вищевказаного протоколу від 06.08.2017 року (а.с. 2) вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці ока не реагують на світло та перебування водія у нервовому стані та відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Крім того, згідно даних наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 17), водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 17), ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому останній не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров'я для проведення його огляду.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

За наведеного, постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2017 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/596/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.