Справа № 236/2625/18
Провадження № 3/236/640/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусов А. Є., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Лиманського відділення поліції Словянського ВП ГУ НП у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є громадянином України, не є працевлаштованим, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Ломоносова, буд. 41,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду 08.08.2018 року з Лиманського відділення поліції Словянського ВП ГУ НП у Донецькій області, водій ОСОБА_1 23.07.2018 року о 08 год. 00 хв. у м. Лиман Донецької області по вул. Петропавлівській біля буд. № 16 керував автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з наявними ознаками наркотичного спяніння, був доставлений до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» для проходження огляду, на підставі висновку № 301 від 23.07.2018 року зафіксовано наркотичне спяніння особи.

В діях ОСОБА_1, за твердженням представника територіального органу поліції, вбачаються порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що автомобілем у вказаний день він не керував, а лише здійснював ремонт цього транспортного засобу, у стані наркотичного спяніння не перебував.

Захисник ОСОБА_2 вказав на відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Заявив клопотання про закриття провадження у справі в звязку з цим.

Суддя, вислухавши думку присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норми ч.2 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В Україні є чинним принцип презумпції невинуватості, запроваджений нормами ст. 62 Конституції України. Вказаний принцип стосується здебільшого висунення особі кримінального обвинувачення.

Однак Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.2005 року у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливі наслідки для стану підозрюваного".

Враховуючи, що національним законодавством України керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, розглядається як делікт - ст. 130 КУпАП, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування значної суми штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання посадовими особами територіального органу поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 04.08.2018 року серії БР № 017764, складеного відносно водія, та відмову останнього від визнання своєї вини, посадові особи територіального органу поліції повинні довести факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного спяніння під час керування механічним транспортним засобом, наявність у його діях ознак повторності скоєння аналогічного правопорушення протягом року.

Проте у протоколі зовсім не відображена ознака повторності скоєння ОСОБА_1 аналогічного правопорушення (передбаченого диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП) протягом року після застосування адміністративного стягнення. Представниками територіального органу поліції не надано до суду постанови судді (з відміткою про набрання законної сили), яка була б визнана належним доказом події попереднього правопорушення, наявністю вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, застосування щодо нього адміністративного стягнення.

Крім того, підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, став медичний висновок № 301 від 23.07.2018 року о 10 год. 15 хв., складений лікарем КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м Словянська» ОСОБА_3. Зазначений висновок ґрунтується на результатах лабораторної діагностики, досліджувані зразки біологічного середовища обстежуваної особи були відібрані 23.07.2018 року о 10 год. 30 хв., результати лабораторних тестів були отримані лише 24.07.2018 року. За таких обставин, медичний висновок було складено раніше у часі, ніж лікар міг отримати обєктивні дані щодо стану ОСОБА_1, що є недопустимим.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що територіальним органом поліції не доведено наявності у діях ОСОБА_1 станом на 23.07.2018 року складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю,зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи(ст. 284 КУпАП).

Враховуючи викладене,керуючись ст.ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення встановленого законом строку на її апеляційне оскарження.

Суддя -