Справа № 737/820/17 Головуючий у 1 інстанції Криворученко Д. П.
Провадження № 33/795/9/2018
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю адвоката-захисника ОСОБА_1,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючий охоронцем продуктового магазину «АТБ-992» м. Чернігова,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 320 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_2 17 жовтня 2017 року о 02 год. 15 хв. по вул. Седнівська, 11, у м. Чернігові, керував мотоциклом марки «ИЖ-Ю-4К», д.н.з. 19-00 ЧНС, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння обличчя) та від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння в медичному закладі, в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою суду захисник-адвокат ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що працівники поліції зупинили ОСОБА_2 та після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за порушення вимог ч. 2 ст. 126 КУпАП, у них виникла підозра про перебування його у стані алкогольного спяніння, на що останній вказав, що ввечері вживав пиво, однак за кермо пяний не сідав. Після цього був пройдений огляд на визначення стану алкогольного спяніння в медичному закладі, результат якого вказав, що у ОСОБА_2 виявлено в крові 0,2 проміле алкоголю, що відповідає допустимій межі. Однак, працівники поліції даного висновку не додали до матеріалів справи, натомість склали протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України. Звертає увагу суду на те, що особа правопорушник, незважаючи на підозру перебування його в стані алкогольного спяніння, не був відсторонений від керування транспортним засобом. Крім того, вказує, що апеляційним судом Чернігівської області безпідставно було направлено за підсудністю дану справу про адміністративне правопорушення для розгляду до некомпетентного суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника адвоката ОСОБА_1, які підтримали викладені в поданій апеляційній скарзі вимоги, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на невизнання своєї вини особою правопорушником, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, зокрема, даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2017 року серія БР № 089508, відповідно до якого ОСОБА_2 керував мотоциклом ИЖ-Ю-ЧК н.н.з. 19-00 ЧНС з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, від продуття приладу «Драгер» та від проходження від огляду на стан алкогольного спяніння в медичній установі відповідно до встановленого порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Факт відмови від проходження ОСОБА_2 від огляду на стан алкогольного спяніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вказали, що ОСОБА_2 маючи ознаки алкогольного спяніння, що характеризувались порушенням координації рухів та мови, запахом алкоголю з ротової порожнини, та в їх присутності категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, при цьому вказав, що вживав пиво.

Апеляційним судом були здійснені необхідні заходи, передбачені діючим законодавством, щодо виклику та допиту вказаних свідків, однак за викликом до суду для дачі свідчень вони не зявилися.

Крім вищевикладених пояснень свідків, факт відмови ОСОБА_2 його від проходження огляду на стан алкогольного спяніння підтверджується його власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про його згоду з викладеними в ньому обставинами.

Допитані під час розгляду справи в апеляційному суді свідки, які є інспекторами поліції: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали, що дійсно ОСОБА_2 був ними зупинений, та на місці зупинки відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, впливу наркотичних засобів чи токсичних речовин у встановленому законом порядку.

Твердження захисника адвоката ОСОБА_1 про те, що медичний огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння було проведено в медичному закладі, не відповідає дійсності і спростовується поясненнями вищевказаних свідків, та листом до КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер», зі змісту якого вбачається, що 17 жовтня 2017 року медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_2 не проводився.

З метою обєктивності та перевірки доводів апелянта щодо його доставлення до КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер», апеляційний суд вжив всіх можливих заходів для зясування та перевірки даної обставини, зокрема, шляхом надіслання запиту до Управління патрульної поліції м. Чернігова щодо надання інформації про детальний маршрут патруля 17 жовтня 2017 року у складі інспекторів Пашко О.В., Сосун О.М., Луценко О.О., з відповіді на який вбачається, що розміщення екіпажів контролюється черговою частиною виходячи з оперативної обстановки, що склалась у місті, а складання розкладу маршруту екіпажу поліції законодавчо не передбачено.

Апеляційний суд не може взяти до уваги пояснення свідка ОСОБА_8, на підтвердження того, що ОСОБА_2 доставлявся до медичного закладу з метою проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки він перебуває у дружніх відносинах з особою яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому їх можна визнати такими, що надані з метою допомогти ОСОБА_2 уникнути адміністративної відповідальності.

Вищенаведене свідчить про непереконливість доводів захисника адвоката ОСОБА_1, викладених в поданій ним апеляційній скарзі про відсутність в діях його підзахисного ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не визнання своєї вини ОСОБА_2, та його твердження про те, що він перебував у стані алкогольного спяніння у межах допустимої норми під час керування мотоциклом, не знайшло свого обґрунтування та спростовується дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами, а така позиція правопорушника розцінюється судом як захисна та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_2 про вживання ним алкогольних напоїв напередодні вчиненого адміністративного правопорушення, не можуть бути взяті до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено та притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а за факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у встановленому законом порядку.

Даним доказам суд першої інстанції надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані.

Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення і визнані такими, що не знайшли свого фактичного підтвердження, оскільки проходження до встановленого порядку огляду на стан спяніння є імперативною нормою, так як передбачає обовязкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.

Апеляційний суд, шляхом перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського впевнився в тому, що відеофіксація за участю особи правопорушника - ОСОБА_2 не була здійснена в повному обсязі, оскільки її тривалість становить приблизно 4 хвилини, та суперечить п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту національної патрульної поліції України від 03 лютого 2016 року №100, відповідно до якого після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Проте, суд бере до уваги те, що відповідно до розділу 9 п. 6 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 10 листопада 2015 року та у відповідності до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду, а отже, має значення саме фіксування факту відмови особи правопорушника від проходження встановленого законом огляду на стан спяніння, що і було в даному випадку зроблено працівниками поліції, із залученням двох свідків.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи, викладені в апеляційній скарзі, про не відсторонення ОСОБА_2 після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від керування транспортним засобом, оскільки вони спростовуються відомостями, що містяться в рапорті інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернігові ДПП ОСОБА_5, відповідно до яких, особу правопорушника було відсторонено від керування мотоциклом, а транспортний засіб було залишено на узбіччі зупинки, оскільки він не заважав руху та не порушував правил дорожнього руху (а.с. 8).

Щодо доводів сторони захисту з приводу незаконності вирішення питання підсудності даної справи, то вони також є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 276 КУпАП адміністративні справи розглядаються за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а справи передбачені ст. 124 КУпАП можуть розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушників.

З даних протоколу про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2017 року вбачається, що адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено в м. Чернігові по вул. Седнівска, 11, а місцем проживання даної особи є с. Грабівка, Куликівського району, Чернігівської області, в звязку з чим адміністративний протокол був направлений на розгляд Куликівського районного суду Чернігівської області.

24 жовтня 2017 року керівник апарату Куликівського районного суду Чернігівської області звернувся до апеляційного суду Чернігівської області з поданням про визначення підсудності даної справи, в звязку з неможливістю автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 26 жовтня 2017 року апеляційним судом Чернігівської області матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 були направлені на розгляд до Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Апеляційний суд, при розгляді справи відносно ОСОБА_2, не може вдаватись до оцінки законності дій голови апеляційного суду Чернігівської області про направлення справи на розгляд до Чернігівського районного суду.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що при розгляді адміністративної справи в Чернігівському районному суді ніхто з учасників судового розгляду не ставив питання про незаконність розгляду вказаної справи саме в цьому суді. В клопотаннях від 26 листопада 2017 року ОСОБА_2 лише висловлював прохання щодо розгляду справи в Куликівському районному суді Чернігівської області.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає порушень вимог ст. 276 КУпАП при розгляді адміністративної справи в Чернігівському районному суді, через що не погоджується з доводами поданої апеляційної скарги про незаконність розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_2 в зазначеному суді.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням обставин та характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9