П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/777/131/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2014-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 ( одну тисячу сімсот ) грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять ) грн. у дохід держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 168350 від 20.12.2017 та постанови судді від 22.12.2017 вбачається, що 20.12.2017, о 06 год. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «перевірка документів» на виїзд з України в пункті пропуску «Тиса» при спробі незаконного перетинання державного кордону із України в Угорщину, пред'явивши на паспортний контроль паспорт громадянина Угорщини для закордонних поїздок серії НОМЕР_1 від 02.07.2015, чим порушив вимоги ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 12 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 22.12.2017, оскільки про розгляд справи суд першої інстанції його не повідомляв, представник його - адвокат ОСОБА_4 також, не повідомив йому про призначене засідання. Вказує на порушення КУпАП в частині обов'язку суду повідомляти особу про розгляд справи та порушення гарантованих ст. 268 КУпАП прав. Крім того, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 285 КУпАП та не направив у визначений даною нормою строк йому копію постанови. Вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для апеляційного оскарження постанови суду та є підставою для його поновлення. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також, просить постанову судді від 22.12.2017 щодо нього - скасувати, а провадження закрити за відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» одним з принципів, на яких грунтується законодавство України

-2-

є принцип єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. У той же час, згідно цього ж пункту 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, у правових відносинах з Україною він все-одно вважатиметься лише громадянином України. З врахуванням наведеного, це дає підстави прийти до висновку, що чинне законодавство не забороняє громадянам України права набуття громадянства іншої держави, а лише передбачає, що добровільне набуття громадянства іншої держави є підставою для втрати громадянства України ( п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про громадянство України». При цьому втрата громадянства відбувається не автоматично, а на підставі відповідного Указу Президента України. Зазначає, що п. 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони здоров'я державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред'являє. Згідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення в його діях встановлено склад правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП, оскільки він пред'явив під час проходження прикордонного контролю свій паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 02.07.2015, тобто за діяння, за яке не передбачено відповідальність. При його затриманні, він кілька разів заявляв про наявність у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон, однак такими документом йому не дали можливості скористатись.

За згодою захисника - адвоката ОСОБА_5, відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу у відсутності правопорушника, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги про поновленя строку, приходить до переконання про їх слушність щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, при цьому матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений судом про дату, місце та час розгляду справи щодо нього.

Як правильно вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_1, повідомлення про дату судового засідання його представника та його участь в судовому засіданні, не позбавляє суд обов'язку повідомляти особу про розгляд справи щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

-3-

Згідно матеріалів справи, суд першої інстанції вказаних вимог законодавства не дотримався, у вказаний законодавством строк копію постанови суду ОСОБА_1 не надіслав, чим порушив його право на апеляційне оскарження постанови суду.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з врахуванням не дотримання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту вказаної статті та змісту ч.4 ст.55 Конституції України випливає, що воля держави, спрямована на припинення протиправних дій, виражена досить чітко, тому що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе тільки на підставах, установлених у законі. Якщо такі підстави відсутні або якщо вина особи у вчиненні діяння з цих підстав не доведена, особу не може бути піддано будь-якому заходу адміністративного стягнення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненю адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-4-

Зміст даної статті визначає предмет доказування органів адміністративної юрисдикції, які на етапі слухання справи мають проаналізувати зібрані матеріали і обставини справи. Щоб винести мотивоване і законне рішення, органу адміністративної юрисдикції необхідно встановити, чи був учинений адміністративний проступок. Це означає, що необхідно з'ясувати, чи мають місце в діянні особи, яка притягується до відповідальності, всі ознаки, що характеризують склад адміністративного проступку.

Під складом адміністративного проступку розуміють сукупність установлених законом суб'єктивних і об'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративний проступок. Структура складу містить у собі чотири елементи (підсистеми) :1)суб'єкт правопорушення; 2) об'єкт правопорушення; 3) суб'єктивну сторону; 4) об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознаки, що характеризує суб'єкт, об'єкт, суб'єктивну сторону або об'єктивну сторону адміністративного проступку, свідчить про те, що це правопорушення не відбувалося.

Так, диспозицією ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Об'єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави.

Об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

Із суб'єктивної сторони незаконне перетинання державного кордону припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає зробити такі протиправні дії.

Із протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 168350 від 20.12.2017 та постанови судді від 22.12.2017 щодо ОСОБА_1 не вбачається та не вказано жодної дії, вчиненої ОСОБА_1, що підпадає під ознаки об'єктивної сторони вказаного правопорушення, а матеріали справи про адміністративне правопорушення, оформлені за результатами скоєного правопорушення не містять жодних доказів, що подані ОСОБА_1 документи, при перетині державного кордону 20.12.2017 о 06 год. у пункті пропуску «Тиса» містять недостовірні відомості про особу ОСОБА_1 та є підробленими чи не дійсними, і такими, що не дають право перетнути кордон України.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 20.12.2017, о 06 год., пред'явив на паспортний контроль паспорт громадянина Угорщини для закордонних поїздок серії НОМЕР_1 від 02.07.2015 і такі його дії, кваліфіковано, як спроба незаконного перетинання державного кордону.

Апеляційний суд з такими висновками органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення, як із висновками суду першої інстанції не погоджується та вважає їх помилковими.

З пояснень захисника - адвоката ОСОБА_2, наданих в ході апеляційного розгляду справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є громадянином України, а також громадянином Угорщини, на підтвердження чого має відповідні документи, які посвідчують особу.

-5-

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що в громадянина ОСОБА_1 є паспорт громадянина України ( а. с. 8) та паспорт громадянина Угорщини ( а. с. 9).

Як правильно зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1, законодавством України не передбачено відповідальність за подвійне громадянство, а громадянства України його у визначеному порядку не позбавлено, а тому у відносинах з Україною він залишається громадянином України, однак при цьому є громадянином Угорщини.

Крім того, апеляційний суд враховує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного доказу того, що паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_1 від 02.07.2015, пред'явлений ОСОБА_1 є підроблений або містить недостовірні відомості, а тому сам факт пред'явлення документу, який є дійсним не може вважатись порушенням законодавства та не вважається порушенням правил та порядку перетинання державного кордону України.

У п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, №23-рп/2010 роз'яснено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст.с.1, 3, ч.2 ст.19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту. Відповідно до п.4.1 вказаного Рішення вказано, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не дав, безпідставно піддав сумніву справжність паспорта громадянина Угорщини, а відтак і його право як громадянина Угорщини на перетин кордону, не перевірив суть та склад адміністративного правопорушення, не встановив чи винна особа у його вчиненні, що призвело до передчасного притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд, при прийнятті рішення також враховує принципи Європейської Конвенції « Про громадянство» від 06.11.1997 ( ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006 ), згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст.17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави - учаcниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи.

Суддею першої інстанції всупереч вимогам КУпАП, ці вимоги не виконанні, а тому постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, і така підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом, відповідно до вимог ст.294 КУпАП нової, а апеляційна скарга до задоволення.

-6-

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді від 22.12.2017 щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: