Номер провадження: 33/785/220/18
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Російської Федерації, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 320 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 10 вересня 2017 року приблизно о 03 годині 40 хвилин, за адресою вул.Рішельєвська, 9, що у Приморському районі в м.Одесі ОСОБА_6 керував транспортним засобом PONTIAK SOLSTICE, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, в медичному закладі та на алкотестері відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_6 порушив п.2.5а. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з зазначеною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, а постанову суду скасувати. Зазначає, що постанову суду він отримав в кінці грудня, точну дату не пам'ятає, оскільки переніс важку операцію та не розуміє українську мову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не правильно встановив фактичні обставини справи, оскільки сам ОСОБА_5 алкогольні напої в той день не вживав, а запах алкоголю виходив з пасажирів, які знаходились в салоні його автомобіля.

Крім того, ОСОБА_5 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому зазначив, що 28 листопада 2017 року він переніс важку операцію та перебував на стаціонарному лікуванні, в зв'язку з чим не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

У відповідності до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута судом 13 листопада 2017 року за участю ОСОБА_2

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу через суд першої інстанції, після спливу 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, а саме 21 грудня 2017 року.

Суд погоджується з доводами апелянта стосовно поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки згідно наявних в матеріалах справи медичних довідок ОСОБА_7 дійсно переніс операцію та знаходився на стаціонарному лікуванні, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню, як такий, що був пропущений з поважних причин.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №171944, згідно з яким водій ОСОБА_6, 10 вересня 2017 року в м. Одесі повул.Рішельєвській, 9 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я та за допомогою газоаналізатора «Драгер» відмовився в присутності двох свідків.

Зазначений протокол був власноруч підписаний ОСОБА_2 При цьому, ОСОБА_2 зазначив, що не погоджується з протоколом в зв'язку з неправомірними діями працівників поліції, але не конкретизував в чому саме виразилась ця неправомірність. В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 також не зміг пояснити, в чому саме полягала неправомірність дій працівників патрульної поліції, які складали відносно нього адміністративні матеріали.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9, згідно яких вказані особи були свідками того, як водій ОСОБА_2, 10 вересня 2017 року о 03 год. 40 хв., який перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини роту) та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами. При цьому, ОСОБА_6 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_6 та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. На вказаному відеозапису чітко зафіксований момент неодноразових відмов водія ОСОБА_6 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 10 вересня 2018 року та інкримінуються водію ОСОБА_2

При цьому, ОСОБА_2 та його захисник в судовому засіданні апеляційного суду та в

апеляційній скарзі не навели будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2 діяли неправомірно.

Також апеляційний суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_2 стосовно того, що запах алкоголю з салону автомобіля ісходив від пасажира, якого ОСОБА_2 підвозив, оскільки об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_6 полягає саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України).

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 яке було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв'язку з чим не вбачаю підстав для зміни або скасування постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2017 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винувати у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко