Номер провадження: 33/785/84/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мандрик В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Мандрик В.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнений до адміністративної відповідальності та підданий стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що в порушення п.2.5 «Правил дорожнього руху України» о 22 годині 15 хвилин 08.10.2017 року керував автомобілем марки «Тойота», держномер ВН2840СА по вул. Академіка Корольова в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей, невиразна мова, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

В апеляції представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_4 з постановою не погоджується, вважає її незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального права, вказує, що суд постановив рішення на припущеннях, наголошує, що інспектор патрульної поліції не зупиняв автомобіль під керуванням ОСОБА_2, а підійшов до останнього, коли той не знаходився за кермом автомобілю та стояв у дворі будинку і розмовляв зі своїми родичами. Перед складанням протоколу в ресторані «Золоте Руно» вчинилася бійка, під час якої ОСОБА_2 побили, та після цього він поїхав додому. Працівники патрульної поліції безпідставно доставили останнього до Таїровського ВП Київського ВП ГУНП в Одеській області для встановлення особи. ОСОБА_2 не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та його незаконно притягли до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Районний суд повно, всебічно і обєктивно дослідив матеріали справи, на підставі чого дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 дійсно керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 3, 4).

Апеляційним судом за клопотаннями захисника, які він підтримав в ході розгляду апеляційної скарги, були додатково допитані свідки, витребувані документи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не заперечував, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, як за допомогою технічних засобів, так і в закладі охорони здоровя. Його твердження про незгоду проходити вказаний огляд у медичному закладі на пропозицію інспектора патрульної поліції на тих підставах, що він мав намір пройти такий огляд в іншому медичному закладі за порадою фельдшера швидкої медичної допомоги, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв затверджується відповідно до вимог законодавства Міністерством охорони здоровя України, іншими уповноваженими органами і посадовими особами і саме в таких закладах повинен проводитись огляд водіїв, в тому числі і ОСОБА_2 на стан спяніння.

Доводи апеляційної скарги побудовані на тому, що нібито ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а коли до нього у дворі будинку підійшли працівники патрульної поліції, він не перебував за кермом автомобіля і жодного правопорушення не скоював. Ці твердження спростовуються поясненнями в судовому засіданні апеляційного суду інспектора патрульної поліції ОСОБА_7, який пояснив, що 08.10.2017 року він у складі екіпажу патрульної поліції «Благо 104» разом з ІПП ОСОБА_8 і Біруля був викликаний до ресторану «Золоте Руно» по вул. Акад. Корольова у м. Одесі 16, де відбувалася бійка, учасником якої був ОСОБА_2, після чого приїхала карета швидкої медичної допомоги та госпіталізувала потерпілих осіб. Під час сутички ОСОБА_2 побив одного з охоронців, чіплявся до офіціантів, в ході бійки ОСОБА_2 зарядив наявний у нього пістолет. Він бачив, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння та після прибуття патрульної поліції сів до автомобіля в такому стані і поїхав, слідом за ним прослідували на службовому автомобілі інспектори патрульної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і викликали на допомогу ще один екіпаж патрульних. Коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупинився, останній з братом втекли у двір. Вони догнали ОСОБА_2 у дворі будинку і запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння, а коли той відмовився, його доставили до Таїровського ВП Київського ВП ГУНП в Одеській області, де був складений протокол про адміністративне правопорушення. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення автомобіль не вилучали, оскільки його розташування не заважало іншим учасникам дорожнього руху та не суперечило положенням «Правил дорожнього руху». Зазначені пояснення ІПП ОСОБА_7 відповідають іншим зібраним у справі доказам, зокрема і наданому апеляційному суду відеозапису із нагрудних камер патрульних поліції, яким спростовуються показання допитаних в судовому засіданні апеляційного суду свідків фельдшера швидкої медичної допомоги ОСОБА_9 та дружини притягненої особи ОСОБА_10 про, начебто, відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння. Також не може погодитись апеляційний суд із твердженнями свідка ОСОБА_9 про те, що при огляд у приміщенні Таїровського ВП ОСОБА_2 він встановив численні тілесні ушкодження обличчя і інші, у звязку з чим той потребував термінової госпіталізації, оскільки це спростовується зазначеним відезаписом і фактичними обставинами, відповідно до яких ОСОБА_2 від госпіталізації відмовився і за медичною допомогою не звертався та жодні докази необхідності йому медичної допомоги суду не надані.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 і його захисник змінили свою позицію щодо того, хто саме керував автомобілем від ресторану до двору будинку по вул. АК. Корольова 72 а в м. Одесі.

Таким чином, протягом розгляду даної справи судами першої і апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисники надавали різні пояснення щодо обставин події правопорушення, які є непослідовними, суперечливими і взаємовиключними з метою уникнення його від адміністративної відповідальності. Зокрема, у своїх запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення (а.с.15-17) представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 зазначав, що коли ІПП ОСОБА_7 у дворі будинку зупинив ОСОБА_2 і став пропонувати пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням технічних засобів, останній заперечив факт керування ним автомобілем та стверджував, що він прибув із розважального закладу до даного будинку, користуючись послугою «тверезий водій» і таким водієм був ОСОБА_11, який керував автомобілем ОСОБА_2 В судовому ж засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 вже з іншим захисником обрав іншу версію захисту і став пояснювати, що автомобілем в дорозі від ресторану до будинку керував безпосередньо він, але він не перебував у стані алкогольного спяніння, не сідав до столу в ресторані і т.ін.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 був зупинений поліцією не під час керуванням автомобілем, а в дворі будинку не вказують на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, адже відповідно до пояснень ІПП ОСОБА_7, патрульні поліції супроводжували автомобіль правопорушника, і не наважились затримувати його у приміщенні ресторану, оскільки бачили у нього пістолет. А коли після затримання він відмовився від огляду на стан спяніння, з тих же причин, вимушені були за допомогою іще одного екіпажу патрульної поліції доставити його до найближчого відділу поліції, де і були запрошені поняті та складено протокол про адміністративне правопорушення. Зазначені обставини не можуть бути витлумачені апеляційним судом, як порушення порядку проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння, як на цьому наполягають апелянт і захисник.

З огляду на викладене, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді доказах, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

За таких обставин підстав для скасування постанови судді відсутні.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_12