Справа № 373/1985/17 Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 33/780/205/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 01.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 21 січня 2018 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 21 січня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23.10.2017 року о 02 год. 45 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 на 90 км. автошляху Київ-Харків у стані алкогольного спяніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу у передбаченому законом порядку, в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції не приділено належної уваги обставинам складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу. На думку апелянта, висновок суду про доведення його стану спяніння належними доказами є помилковим.

Так, під час його огляду на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, працівниками поліції, відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного або іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують рівень уваги та швидкості реакції, затвердженої наказом МОЗ № 1452/735 від 09.11.20125 року, не був предявлений сертифікат відповідності алкотестера під час проведення освідування, а також він не був долучений до матеріалів справи, на підставі яких суддею встановлювалось припущення, що він перебував в стані алкогольного спяніння.

Крім цього, апелянт посилається на те, що в порушення вимог закону, розгляд адміністративного матеріалу був проведений без нього, в той час, коли ним було подано клопотання про відкладення судового засідання у звязку з його хворобою, яка підтверджувалася наданим лікарняним листом, чим було порушено його право на захист.

Також, в порушення вимог закону, розглянувши справу без виклику свідків і працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, судом не був забезпечений всебічний і повний розгляд справи із зясуванням усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що на думку апелянта є підставою для скасування прийнятого судом рішення.

Крім цього, апелянт зазначає, що як вбачається з матеріалів адміністративної справи, постанова суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП винесена судом 21 січня 2018 року, а саме у вихідний день неділю.

В судове засідання ОСОБА_2 та працівник поліції ОСОБА_3 двічі не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 164765 від 23.10.2017 року, згідно якого, ОСОБА_2, в порушення п. 2.9а ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_1 на 90 км. автошляху Київ-Харків в стані алкогольного спяніння та у графі пояснення у протоколу ОСОБА_2 зазначив, що з порушенням згоден і вину визнає; відомостями, які містяться в результаті тестування на алкоголь за допомогою алкотестера «Драгер», згідно якого результат тесту становить 1.16 проміле; акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у звязку з виявленням запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нечіткої мови, тремтіння пальців рук, в присутності двох свідків: ОСОБА_4 і ОСОБА_5, проба огляду позитивна і становить 1.16 проміле, з результатом якої ОСОБА_2 погодився та засвідчив своїм підписом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 С.С., згідно яких водій ОСОБА_2 у їх присутності погодився на проходження перевірки на стан спяніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер», результат якого становив 1.16 проміле; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, де зафіксований факт проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер» (а.с.2-7, 12).

Враховуючи вказані докази вважаю, що суддя першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом та розміром сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень.

Посилання апелянта на те, що розгляд адміністративного матеріалу щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП в суді першої інстанції проводився без його участі є слушним.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, судом першої інстанції ОСОБА_2 неодноразово викликався в судові засідання, останній раз на 19.01.2018 року, однак до суду не зявлявся. 09.01.2018 року надав суду заяву, де просив розглянути адміністративний матеріал після виходу його з лікарняного та листок непрацездатності про перебування його на лікарняному з 09 по 13 січня 2018 року (а.с. 15-16, 23-28).

Згідно довідки головного лікаря КЗ «ЯЦПМСД» від 19.01.2018 року, наданої на запит суду від 10.01.2018 року, лікарняний лист ОСОБА_2 з 09.01.2018 року був продовжений до 23.01.2018 року, однак станом на 19.01.2018 року за станом свого здоровя він може перебувати під час розгляду справи у приміщення Яготинського районного суду Київської області (а.с. 30-31).

Враховуючи зазначене, а також закінчення строків, визначених ст. 38 КУпАП (23.01.2017 року), суддя першої інстанції прийняв рішення про розгляд адміністративного матеріалу на підставі наявних матеріалів.

В суд Апеляційної інстанції ОСОБА_2, також, двічі не зявився, хоча про день і час розгляду апеляційної скарги був своєчасно повідомлений, причини неявки суду не повідомив, що свідчить про зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, а тому вказана апелянтом причина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до п.5 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що водій ОСОБА_2 не предявляв вимоги поліцейському щодо надання йому перед проведенням освідування на стан спяніння за допомого приладу «Драгер» сертифікату відповідності.

Тому, посилання апелянта на неправомірне непредявлення йому працівником поліції сертифіката відповідності алкотестера «Драгер» не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Що стосується посилання апелянта на неправильне зазначення в постанові суду першої інстанції дати її винесення, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, судове засідання судом першої інстанції було призначено на 08 год. 30 хв. 19.01.2018 року на яке викликався ОСОБА_2 Оскаржувана постанова суду датована 21.01.2018 року. Для зясування питання щодо правильності зазначення дати винесення постанови суду, апелянту необхідно звернутися до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Яготинського районного суду Київської області від 21 січня 2018 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 21 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1