АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/1301/18 Справа № 711/4132/18 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №711/4132/18 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Придніпровського районного суду м. Черкасиза апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкасивід 02 серпня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 к. 310,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 21.05.2018 о 02:45 год. в м. Черкаси по вул. Хоменка, 4 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: хитка хода, мляве мовлення, характерний запах алкоголю. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати її, як незаконну, та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що місцевим судом розглянуто справу у його відсутність, чим порушено право на захист, та у звязку з чим останній був позбавлений можливості користуватися правими, передбаченими КУпАП. Крім того, вказує, що в присутності свідків йому не пропонували пройти огляд на стан спяніння, та працівниками поліції не дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» під час оформлення адміністративних матеріалів.

Заслухавши думку ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Придніпровського районного суду м. Черкасиі, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 420144 від 21.05.2018, відповідно до якого ОСОБА_3 21.05.2018 о 02:45 год. в м. Черкаси по вул. Хоменка, 4 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: хитка хода, мляве мовлення, характерний запах алкоголю. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с. 1) ;

- поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони були свідками того, як водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в КЗ «ЧОНД» та на приладі «Драгер» ( а.с. 2-3).

- рапортом поліцейського роти №3 батальйону УПП в м. Черкаси ОСОБА_7, згідно якого в ніч з 20.05.2018 на 21.05.2018 було зупинено автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, у якого було виявлено ознаки алкогольного спяніння, та запропоновано йому пройти огляд на стан спяніння в установленому законом порядку, на що останній відмовився в присутності 2 свідків.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Крім того, апеляційним судом досліджено відеоматеріали, зафіксовані нагрудним відеореєстратором патрульних поліцейських, які надійшли з УПП в м. Черкаси на запит апеляційного суду, та на яких відображені обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказаному відеозаписі зафіксовано те, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння ОСОБА_3 відмовився і зазначив, що йому необхідно дочекатися його адвоката. Згодом зявилася адвокат ОСОБА_8, після чого працівниками поліції було залучено свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та повторно в їх присутності та присутності адвоката ОСОБА_8 запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя або на приладі «Драгер», на що останній відмовився.

Також апеляційним судом допитано в якості свідка працівника поліції ОСОБА_7, який пояснив, що ним було прийнято рішення про зупинку автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, у звязку з порушенням водієм ПДР України. Під час спілкування з ОСОБА_3 в останнього було виявлено ознаки алкогольного спяніння, у звязку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в КЗ «ЧОНД» або на приладі «Драгер», однак він відмовився в присутності двох свідків та захисника ОСОБА_8.

Я вбачається з матеріалів справи, місцевим судом слухання справи призначалося на 08.50 годину 27.06.2018, та відкладалося на 09.15 годину 24.07.2018 у звязку з неявкою ОСОБА_3 в судове засідання. 24.07.2018 та 02.08.2018 ОСОБА_3 повторно не зявився в судове засідання, хоча перебував в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, та особисто подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою, датовані 24.07.2018 та 01.08.2018 (а.с. 12, 19).

На підтвердження поважності неявки в судове засідання 24.07.2018 ОСОБА_3 надав довідку, видану Черкаською ЦРЛ від 24.07.2018, відповідно до якої останній звертався до Черкаської ЦРЛ та йому було встановлено діагноз ГХІІ ст. 2 ст. Неускладнений гіпертонзивний криз.

02.08.2018 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, оскільки перебував на стаціонарному денному лікуванні з 01.08.2018 по 10.08.2018, про що свідчить довідка від 10.08.2018 № 115 (а.с. 42). Однак, перебування ОСОБА_3 на стаціонарному денному лікуванні з 01.08.2018, не перешкоджало останньому зявитися 01.08.2018 до Придніпровського районного суду м. Черкаси та подати до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 19).

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_3 мав можливість зявитися в судові засідання 24.07.2018 та 02.08.2018, враховуючи, що він особисто 24.07.2018 та 01.08.2018 подавав до канцелярії суду заяви про відкладення розгляду справи, та не надав підтверджуючих документів, які б свідчили про неможливість бути присутнім в судовому засіданні за станом здоровя, однак цього зроблено не було, що свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами.

За таких обставин, вважаю, що місцевим судом вживалися всі заходи для того, щоб унеможливити порушення процесуальних прав ОСОБА_3, з метою дотримання вимог ст. 268 КУпАП.

Крім того, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_3, в тому числі - на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції він особисто приймав участь разом з захисником ОСОБА_4, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, в тому числі переглянуто відеозапис на якому зафіксовано обставини вчинення апелянтом інкримінованого йому адмінправопорушення, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_3 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого по суті судом першої інстанції рішення щодо нього, крім того, районним судом здійснено всі дії для розгляду справи в розумні строки та передбачені ст. 38 КУпАП.

Також, апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП., а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що він 01.08.2018 о 10.00 годині прибув до суду надати пояснення, однак судове засідання не відбулося, є безпідставними, так як на вказану дату та час ОСОБА_3 не викликався, оскільки згідно довідки про доставку SMS слухання справи було призначено на 08.30 годину 02.08.2018.

Твердження апелянта про те, що йому працівники поліції не пропонували в присутності свідків пройти огляд на стан алкогольного спяніння в КЗ «ЧОНД», а приладу «Драгер» він не довіряє, є надуманими та спростовуються відеоматеріалами, які зафіксовані нагрудним відеореєстратором патрульних поліцейських, та досліджені апеляційним судом.

Слід також врахувати, що під час апеляційного розгляду 23.10.2018 апелянт ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні інкримінованого йому адмінправопорушення, розкаявся у вчиненому, а захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки клопотання трудового колективу Союзу ветеранів повітрянодесантних військ і військ спеціального призначення про взяття ОСОБА_3 на поруки, в зв»язку з чим розгляд справи було перенесено на 1.11.2018.

Але станом на 1.11.2018 року клопотання про взяття ОСОБА_3 на поруки до апеляційного суду подано не було, у вязку з чим захисником ОСОБА_4 знову змінено позицію захисту, остання в судових дебатах просила постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що в оскаржуваній постанові не вірно зазначено прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не можуть слугувати самостійною підставою для її скасування, оскільки сам апелянт не заперечував того, що події, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові місцевого суду мали місце, крім того, у вступній частині постанови та в мотивувальній її частині прізвище правопорушника вказано вірно, тому зазначення в резолютивній частині ухвали районного суду прізвища Крупненка замість ОСОБА_3, слід вважати очевидною опискою, яка може бути виправлена місцевим судом з власної ініціативи, або за клопотанням зацікавлених осіб.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовані повно та обєктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою в частині доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Як встановлено апеляційним судом, відповідно до посвідчення №015974 (а.с. 20) ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, тому на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, у звязку з чим постанову Придніпровського районного суду м. Черкасивід 02 серпня 2018 року необхідно змінити, та звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору в сумі 352,40 грн., а в решті - залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкасивід 02 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкасивід 02 серпня 2018 року задовольнити частково.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкасивід 02 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - змінити.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору в сумі 352,40 грн. на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

В решті постанову Придніпровського районного суду м. Черкасивід 02 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка