Справа № 442/631/18
Провадження №3/442/263/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 лютого 2018 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, 27.07.1985року народження, українця, громадянина України, проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,

за ч. 1ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Відносно ОСОБА_2 17.01.2018 року було складено адміністративний протокол серія БД №085208 про те, що він 09.11.2017 року в м. Стебнику на вул. Задвірній Дрогобицького району Львівської області, керував транспортним засобом марки BMW, з номерним знаком PGN 713 GF, в стані алкогольного спяніння.

На день розгляду справи правопорушник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоч належним чином був повідомлений про час та дату розгляду даної справи, а тому, вважаю за можливе провести розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказах.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що дану справу слід закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом'якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов'язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов'язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи.

Стаття 247 КУпАП, чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності зясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок судді прямо переплітається з науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, а саме, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, достатньо встановити - вид правопорушення, наявність щодо нього спеціального законодавства; момент вчинення правопорушення; строк, що сплив з моменту вчинення правопорушення до моменту розгляду справи судом, провадження підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Вимогами ч. 4 ст. 38 КУпАП України визначено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Матеріалами адміністративної справи встановлено, що кримінальне провадження за №0002328 від 09.11.2017 року за ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_2 закрито постановою слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 22.12.2017 року, в той же час як, справа надійшла до суду лише 29.01.2018 року.

Таким чином вважаю, що як на час надходження справи до суду, так і її розгляду суддею, закінчились строки накладення адміністративного стягнення, а тому приходжу до переконання, що дану справу слід провадженням закрити.

Керуючись п.7 ч. 1 ст. 247,ст. ст. 1, 9, 38, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Курус Р.І.