Справа №: 646/7675/18
Провадження № 3/646/2385/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.18

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Сіренко Юлія Юріївна, за участю секретаря - Шинкарчук А.Я, прокурора - Радіонова С.А., правопорушника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Києва, українця, громадянина України, працюючого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 ,-

за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №41-03/227/18 від 24.10.2018 року, складеного Головним спеціалістом відділу проведення повних перевірок Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, перебуваючи на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області, будучи суб'єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік із завідомо недостовірними відомостями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 зявився, з протоколом про адміністративне правопорушення №41-03/227/18 від 24.10.2018 року не згоден, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що він не мав умислу на вчинення корупційного злочину, в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

У судове засідання прокурор зявився, просив закрити провадження у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки дата вчинення правопорушення 29.10.2016 року, а відповідно до ст. 38 КуПАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області згідно Наказу прокурора Харківської області від 05.01.2016.

Відповідно до підпункту «Е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII посада прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, на який поширюється дія цього Закону, як на посадову особу органів прокуратури.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII субєкти декларування це особи, зазначені у підпункті «Е» пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону, інші особи, зобовязані додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно правову відповідальність.

Так, згідно протоколу субєкт декларування при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік зазначив недостовірні відомості про: обєкт нерухомого майна, який належить члену його сім'ї (сину) на будь-якому праві та вартість обєкта нерухомого майна (квартири) на дату набуття її у власність; наявність рухомого майна (транспортного засобу), який був відчужений у звітному періоді; отримані доходи від відчуження рухомого майна (транспортних засобів); правочини, на підставі яких у субєкта декларування припинилось право власності на рухоме майно (транспортні засоби), чим не дотримав вимоги пунктів 2, 3, 7 та 10 частини першої статті 46 Закону України "Про запобігання корупції". Так, ОСОБА_1 не зазначив вартість нерухомого майна (квартири); обєкт нерухомого майна, що належить члену його сімї (сину) ОСОБА_5; відомості щодо рухомого майна декларанта, а саме Skoda Fabia та Volkswagen Golf.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 за вих. № 223-943/0/4-17 зазначено, що судам слід мати на увазі, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. 3 ст. 38 КУпАП). Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, повязане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 172-6 КУпАП подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого обєкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із п. 2 ст. 46 Закону (в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення), у декларації зазначаються відомості про обєкти нерухомості, що належать субєкту декларування та членам його сімї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Згідно із п. 3 ст. 46 Закону (в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення), у декларації зазначаються відомості про цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить субєкту декларування або членам його сімї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Згідно із п. 7 ст. 46 Закону (в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення), у декларації зазначаються відомості про отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Згідно із п. 10 ст. 46 Закону (в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення), у декларації зазначаються відомості про видатки та всі правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у субєкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме або рухоме майно, нематеріальні та інші активи, а також виникають фінансові зобовязання, які зазначені у пунктах 2-9 частини першої цієї статті.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 зазначив, що практики щодо заповнення конкретних розділів та внесення даних до декларації на час подачі першої декларації такого типу не було, розяснення щодо порядку її заповнення кадровими підрозділами або компетентним органом не надавалися. Також пояснив, що автомобіль Skoda Fabia був переданий ним на підставі генеральної довіреності від 09.01.2015, засвідченої приватним нотаріусом. Також ним було отримано від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 148300 грн. за передачу йому зазначеного транспортного засобу. Вказана сума була зазначена ним у графі 16 письмової декларації за 2015 рік. У зв'язку з викладеним та фактичною відсутністю у ОСОБА_1 вказаного транспортного засобу, він не зазначив відомості про його володіння у декларації за 2016 рік.

Щодо автомобіля Volkswagen Golf, який належав на праві приватної власності ОСОБА_1, останній пояснив, що вказаний автомобіль був зазначений ним у декларації за 2014 рік. Надалі, у 2014 році, вказаний автомобіль був переданий знайомому ОСОБА_7 у право користування, який відразу передав йому грошові кошти за автомобіль у сумі 160 000 грн., та звернувся до ОСОБА_1 з проханням переоформити автомобіль пізніше. Вказана сума доходу ОСОБА_1 відображена у графі 16 щорічної декларації за 2014 рік. Надалі, у 2015 році, ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_1 з проханням видати йому довіреність, що ОСОБА_1 і зробив, надавши генеральну довіреність від 18.09.2015.

Також ОСОБА_1 зазначив, що автомобілі Skoda Fabia та Volkswagen Golf він особисто не продавав, грошові кошти від осіб, на яких у подальшому автомобілі були перереєстровані, не отримував та їх ніколи не бачив, це робили особи на підставі виданих ним довіреностей, у зв'язку з чим, після надання довіреностей йому не було відомо їх подальшу долю.

Крім того, зазначені грошові кошти від реалізації рухомого майна та інші гроші накопичені ним із заробітної платні, були переведені в іноземну валюту, які були належним чином відображені ним у розділі 12 електронної декларації за 2015 рік.

Стосовно нерухомого майна (квартири) загальною площею 86,2 кв.м. ОСОБА_1 пояснив, що вказана квартира належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.12.2007, реальна вартість вказаного нерухомого майна на момент заповнення йому не відома, оцінка не проводилась.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Дослідивши докази, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія, умисне несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення.

Однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», сам протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про форму умислу.

Окрім цього, згідно листа ВССУ вих № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» суди мають також зясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного звязку між діянням і виконанням особою повноважень.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що уповноваженими особами НАЗК не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок.

Також, зважаючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності фактично відобразила дохід від реалізації рухомого майна у розділі 12 електронної декларації за 2015 рік та у письмових деклараціях за 2014 та 2015 роки у відповідних графах декларацій, сумнівним, на думку суду, за таких обставин вбачається наявність умислу вчинення правопорушення, що само по собі виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, недоведеністю мотиву, у звязку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, як одна із складових елементів адміністративного правопорушення і надані працівниками НАЗК докази не свідчать про те, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.172-6 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.247 п.1, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя - Ю.Ю.Сіренко