АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5331/17Суддя 1 інстанції Сарат Н. О.
Номер провадження 33/774/63/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року місто Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участю захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_3 11.11.2017 року серія БД № 101971, 11.11.2017 року о 21.37 год. в м. Кривий Ріг по вул. Магістральна, 12, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, нечітка хода). Від проходження повного медичного огляду на стан сп'яніння, в установленому законом порядку, водій ОСОБА_3, в присутності двох свідків, відмовився.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги та доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що при винесенні постанови суд всебічно не перевірив всі обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому постанова є незаконною та необґрунтованою. На думку ОСОБА_3 судом недоведені обставини, що мають значення для справи, а саме не доведено факт керування ним будь-яким механічним транспортним засобом під час направлення його для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, тому він не є суб'єктом правопорушення, у зв'язку з чим, інспектор патрульної поліції не мав права пред'являти йому вимогу про проходження медичного огляду.

Крім цього, посилання суду першої інстанції на відеозапис нагрудної камери інспектора поліції як на доказ є безпідставним, оскільки оригінал відеозапису не було надано в якості доказу, в постанові суду першої інстанції відсутні відомості про технічний засіб, який здійснено відеозапис, та сам відеозапис не містить даних про те, що 11 листопада 2017 року він керував транспортним засобом. Тому наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_3 вказує на порушення судом норм процесуального права, що полягає у розгляді справи про адміністративне правопорушення за його відсутності, хоча він неодноразово надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні в період з 01.12.2017 року по 05.02.2018 року, у зв'язку з чим був позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі й наполягав на її задоволенні, також надав клопотання про витребування від КЗ «Криворізька міська лікарня № 10» належним чином засвідчену письмову інформацію чи перебував на амбулаторному лікуванні ОСОБА_3 в період з 01.12.2017 року по 05.02.2018 року. Крім цього, захисник ОСОБА_2 надав клопотання про проведення первинної судової експертизи відеофонограми, так як в постанові суду не вказано, яким технічним засобом здійснено фото або відеозапис.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 101971 від 11 листопада 2017 року, який складений у відповідності із вимогами ст. 256 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які долучені до матеріалів справи, де кожен з них підтвердили те, що 11.11.2017 року в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку;

- відеозаписом із боді - камер інспектора патрульної поліції № АЕ 00156 та № АЕ 00153, на якому відображено факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, з відеозапису вказаних подій вбачається, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу всіляко намагався уникнути адміністративної відповідальності, затягуючи початок оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення. А отже, з його сторони тривалий час систематично та послідовно вживались дії, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов'язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, не допускається.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом, а тому не є суб'єктом правопорушення, не заслуговують на увагу, так як з матеріалів справи та запису бодікамери патрульних інспекторів поліції чітко видно, що саме водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2. Працівники поліції зупинили водія ОСОБА_3 через те, що він здійснюючи поворот, не включив сигнал повороту, коли до його автомобіля підійшли працівники поліції, він сидів на водійському сидінні, надав документи для перевірки і на запитання про те, чи вживав спиртні напої, ОСОБА_3 пояснив, що трошки вживав, але від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився і жодного разу не казав, що не керував вказаним транспортним засобом, про що тепер зазначає в апеляційній скарзі.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині того, що судом було порушено ст. 268 КУпАП та розглянуто справу за його відсутності, хоча він надавав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово відкладався судовий розгляд та за клопотанням ОСОБА_3 надавався час для укладення договору із захисником, він повідомлявся про місце, дату і час судового засідання, але постійно надавав заяви про відкладення розгляду справи (а.с.11, 16, 20, 23, 26, 30, 32, 38, 39). Суд розцінив це як дії, спрямовані на ухилення від явки до суду з метою затягування строків притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, в тому числі, шляхом подачі не підтверджених належним чином клопотань про відкладення розгляду справи, з таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на довідки з КЗ «Криворізька міська лікарні № 10», надані у судовому засіданні захисником ОСОБА_2, в яких зазначено, що ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні, а не на стаціонарному лікуванні у лікарні, і жодних відомостей про те, що він не може з'являтися до суду немає.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_2 про витребування від КЗ «Криворізька міська лікарня № 10» належним чином засвідчену письмову інформацію чи перебував на амбулаторному лікуванні ОСОБА_3 в період з 01.12.2017 року по 05.02.2018 року, так як вказана інформація є у довідках, наданих захисником під час апеляційного розгляду (а.с.68, 69, 70, 71).

Також суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання, яке захисник ОСОБА_2 надав під час апеляційного розгляду, про проведення первинної судової експертизи відеофонограми, так як в постанові суду не вказано, яким технічним засобом здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ч. 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року вказано, що поліція застосовує в межах своєї компетенції превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

В ч.1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року наведено перелік превентивних заходів, які може застосовувати поліція, до них зокрема відносять застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_3 фіксувалась на бодікамеру № АЕ 00156 та № АЕ 00153, сам водій відмовився від отримання протоколу та не надав жодних заперечень на протокол, також не оскаржував дії працівників поліції. Отже, немає підстав стверджувати, що відеозапис у справі є недопустимим доказом, який потребує проведення первинної судової експертизи. Всі докази досліджувалися судом першої інстанції та суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду, що всі наявні докази є належними та допустимими, так як складені відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 256, 280 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, так як всі дії інспекторів патрульної поліції зафіксовані на відеозаписі із камер нагрудних знаків поліцейських, а вказаний відеозапис оглянутий судом під час підготовки справи до розгляду, а також всі дії інспекторів поліції підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, тому заявлене клопотання про призначення судової експертизи відеозапису з бодікамери працівників поліції, є умисним затягуванням розумних строків розгляду справи та способом уникнення адміністративної відповідальності.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 101971 від 11 листопада 2017 року.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу з доповненнями до неї залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: А.О. Пістун