Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/80/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба А.В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року.Суддя Кропивницького апеляційного суду Олексієнко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2018 року ОСОБА_3 визнано винним за те, що він 07.09.2018 року в 12.24 год., по вулиці Преображенській, 69 в м. Кропивницький керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння з ознаками, а саме почервоніння очей, нестійка хода, млява мова, різкий запах з порожнини рота. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 34, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, а від так, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25.09.2018 року і закрити провадження у справі щодо нього за відсутністю у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Зазначає, що дана постанова є необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи тавимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм, іза таких умов підлягає скасуванню. Стосовно звинувачення у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані вказує, що у цій частині освідування проведено із значними порушеннями нормативних актів, які регулюють цю процедуру, та, по суті, прямими фальсифікаціями фактів. Так, аналізи біологічних середовищ організму не бралися належним чином під час освідування. Це саме по собі говорить про те, що результати даного освідування не можуть бути доказом у справі.Так як на єдиний доказ ОСОБА_3 перебування у такому стані, у протоколі є посилання на пробу із застосуванням трубки „Контроль - тверезості Драгер. Між тим, застосування такої трубки не є однозначним доказом спяніння. Також у графі протоколу „Свідки, поняті дані цих осіб відсутні, що саме по собі говорить про порушення порядку проведення „огляду.До того ж, суд не обґрунтував і обрання виду адміністративного стягнення. В оскаржуваній Постанові суду повністю відсутні міркування суду про причини обрання саме такого заходу та розміру адміністративного стягнення, хоча ця частина є обовязковою для суду при винесенні постанови, у відповідності до ст. 280 КУпАП, та у цій частині Постанова виглядає повністю необгрунтованою.Слід зазначити, що водія також не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 341032 від 07.09.2018 р., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що вони були присутніми при відмові від проходження огляду на визначення стану спяніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» та погодився пройти медичний огляд на визначення стану спяніння в медичному закладі, відеозаписом події 07.09.2018 року, що міститься на DVD-диску, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 341032 від 07.09.2018 року, на якому зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, зокрема процедура проходження на визначення стану спяніння, із застосуванням приладу «Драгер Алкотест» проба позитивна 0,43 % проміле, а також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 354 від 07.09.2018.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 341032 від 07.09.2018 р., складеного відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, він 07.09.2018 року в 12.24 год., по вулиці Преображенській, 69 в м. Кропивницький керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння з ознаками, а саме почервоніння очей, нестійка хода, млява мова, різкий запах з порожнини рота.

Стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_3 обєктивно підтверджується висновком КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від № 354 від 07.09.2018 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були дослідженні відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться на DVD диску, долученого до матеріалів справи.

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 21063, за кермом якого знаходився ОСОБА_3 Працівник поліції назвав причину зупинення ОСОБА_3 та повідомив, що вже опісля виявив у ОСОБА_3 ознаки алкогольного спяніння та запропонував водієві ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння на місці із застосуванням пристрою «Драгер». Водій відмовився від проходження огляду на місці та висловив бажання поїхати до медичного закладу.

Також на відеозаписі зафіксована процедура проходження медичного огляду водія ОСОБА_3 у медичній установі.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння при обставинах встановлених постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2018 року, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що дії працівників поліції щодо дотримання процедури проведення медичного огляду водія ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння в повній мірі відповідають пунктами 2, 6, 7 розділу 1, пункту 9 розділу 2 та розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за №1413/27858, оскільки це підтверджується відомостями, які містяться у відео файлах з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції.

Щодо проходження самого медогляду, то апеляційний суд не має причин вважати його незаконним або здійсненим з якимось порушеннями. Огляд проводився кваліфікованим лікарем, і сумнівів у його компетенції у суду не має, окрім того вся процедура зафіксована на відеокамеру працівниками поліції, зокрема і продуття ОСОБА_3 алкотестеру «Драгер», яка проводилась двіччі та двіччі медпрацівником надавався запечатаний ковпачок від «Драгеру», а відбирання біологічних зразків, як про те зазначає апелянт не є обовязковою процедурою при проведенні такого огляду.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан спяніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735). Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного спяніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Але в разі відмови особи від проходження огляду на місці та згоди на проходження медогляду в закладі охорони та безпосереднього його проведення там, участь свідків є непотрібною, а проводиться в медичній установі лікарем за обовязковим направленням поліцейського та його присутності, про що зазначалось вище, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Вид стягнення ОСОБА_3, судом першої інстанції призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП та обґрунтовано застосовано стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, передбачене санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, всупереч доводам правопорушника, який вказує про необґрунтованість застосування саме такого виду стягнення без зазначення мотивів його застосування. Адже його вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає лише один вид стягнення, а саме штраф з позбавленням права керуванням та не містить у собі будь-яких альтернативних видів стягнень та їхнє застосування до правопорушника.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, дослідив матеріали справи та обґрунтовано зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 належним чином виконані, а тому його доводи щодо того, що суд не мав визнавати його винним є невірними і не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає безпідставними доводи поданої апеляційної скарги ОСОБА_3, які задоволенню не підлягають, а постанову судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2018 року вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко