Провадження № 33/780/51/18 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 138 17.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2018 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю водіїв ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисників Шейко В.В., Швеця О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Швеця О.В. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1, не працюючого, ІПН НОМЕР_2,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 10 вересня 2017 року приблизно о 13 годині 45 хвилин водій ОСОБА_2 на 23 км а/д М-06 Київ - Чоп в напрямку м. Київ, керуючи транспортним засобом Mitsubishi L 200, д/н НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, допустив зіткнення з автомобілем Mercedes Vito, д/н НОМЕР_3, який рухався у попутному напрямку, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 2.3. б), п.10.1., п. 10.3. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Швець О.В. інтересах ОСОБА_1 просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та призначити йому покарання, передбачене ст. 124 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, безпідставною та винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що в порушення вимог ст. 252 КУпАП суд першої інстанції не дослідив всебічно, повно і об'єктивно всі обставини справи в їх сукупності, не правильно дав оцінку наявним доказам, у зв'язку з чим прийшов до неправильних висновків. Представник вказує, що ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що під час руху в напрямку м. Києва миттєво на його смугу виїхав автомобіль «Mitsubishi L200», він навіть не встиг зреагувати і уникнути зіткнення, яке відбулося в межах його смуги для руху, однак, ці обставини не правильно відображено в оскаржуваній постанові, в якій взагалі не зазначено частини показань про розташування місця зіткнення. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не точно викладено показання свідка ОСОБА_6 і взагалі відсутні посилання на показання свідка ОСОБА_7, з яких вбачається, що ОСОБА_2 створив небезпечну ситуацію, яка змусила інших учасників ДТП змінювати швидкість та напрямок руху. На думку апелянта, судом першої інстанції помилково не було взято до уваги схему ДТП, яка була складена під час огляду місця ДТП, відповідно до якої вірно встановлено та зафіксовано місце зіткнення, фактичне розташування слідів і уламків, на яких видно, що сліди і дрібні уламки скла задніх фонарів починаються з крайньої лівої смуги та сліди «Mitsubishi L200» розташовані по діагоналі з правого боку на лівий відносно напрямку автодороги, що свідчить про те, що вектор сили (інерції) цього автомобіля були направлені по діагоналі до напрямку дороги, тобто, автомобіль пересікав дорогу з правого боку на лівий. Окрім того, на переконання апелянта, консультативний висновок транспортно-трасологічного і автотехнічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди №22/17-атд від 07 грудня 2017 року не може бути належним і допустимим доказом, оскільки він складений особою, яка не є експертом, та не надано жодних доказів, які б підтверджували кваліфікацію особи, яка проводила дослідження. Вказаний висновок складено без дотримання вимог нормативно-правових актів щодо його форми та змісту; не в повному обсязі дано відповідь про технічну можливість водія ОСОБА_1 уникнути зіткнення.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат Шейко В.В. просить апеляційну скаргу Швеця О.В. в інтересах ОСОБА_1 відхилити, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказані в апеляційній скарзі аргументи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зазначає, що доводи апелянта про неналежність та недопустимість консультативного висновку транспортно-трасологічного і автотехнічного дослідження обставин ДТП №22/17-аьд від 07 грудня 2017 року, уже було взято до уваги судом першої інстанції в оскаржуваному рішення, а інші аргументи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника, які повністю підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити; думку ОСОБА_2 та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначених вимог чинного законодавства дотримано не було.

Так, водій ОСОБА_1 суду пояснив, що 10 вересня 2017 приблизно о 13 годині 45 хвилин він керував автомобілем Mercedes Vito, д/н НОМЕР_3 по а/д Київ - Чоп з м. Житомир в напрямку м. Києва у крайній лівій смузі зі швидкістю приблизно 75-80 км/год. В с. Капітанівка на 23 км а/д Київ - Чоп дорога має дві смуги руху в напрямку м. Києва, крім того є крайня права смуга для розгону для виїзду із с. Капітанівка, та ліворуч є смуги для здійснення розвороту в бік в м. Житомира. Рух по трасі був жвавий. В с. Капітанівка на 23 км а/д Київ - Чоп раптово на смузі руху його автомобіля зявився червоний автомобіль Mitsubishi L 200, д/н НОМЕР_1. Автомобіль з'явився миттєво і він не встиг зреагувати та уникнути зіткнення, яке відбулося передньою частиною його автомобіля з лівим заднім крилом автомобіля Mitsubishi, який від удару перекинувся на правий бік і трохи посунувся.

Водій ОСОБА_2 суду пояснив, що 10вересня 2017 приблизно о 13 годині 45 хвилин на 23 км а/д М-06 Київ - Чоп в напрямку м. Київ, він керував автомобілем Mitsubishi L 200, д/н НОМЕР_1, виїжджав з другорядної дороги, назву вулиці не пам'ятає, але там знаходиться дорожній напис «Снайпер», на головну дорогу Київ - Чоп для здійснення розвороту і руху в напрямку м. Житомира. Ділянка дороги Київ - Чоп має дві смуги руху в напрямку м. Києва, та смугу руху для розгону при виїзді зі «Снайперу» і смугу руху для розвороту. У «заїздному кармані» він отримав удар в задню ліву частину свого автомобіля, від якого автомобіль декілька раз перекинувся. На його думку, місце зіткнення у схемі відображено не правильно. Вважає винуватим у ДТП водія ОСОБА_1

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2017 року серії БД № 114189, на 2 км а/д М-06 Київ-Чоп в напрямку м. Київ, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Mitsubishi L 200, д/н НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes Vito, д/н НОМЕР_3, який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками /а.с. 1/.

Зазначений протокол щодо ОСОБА_2 було складено за порушення ним п. п. 2.3 б), 10.1, 10.3 ПДР України.

Пунктом 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі/.

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 10.3, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися .

Враховуючи схему місця ДТП /а.с.3/, локалізацію пошкоджень транспортних засобів, а саме, що у автомобіля Mercedes Vito, д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1 деформована передня частина автомобіля, розбиті скельця, лобове скло; у автомобіля Mitsubishi L 200, д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 деформований кузов по всьому периметру, розбиті скельця, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при раптовому виїзді автомобіля ОСОБА_2 на смугу рух, по якій рухався ОСОБА_1, локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів повністю відповідає вказаним ОСОБА_1 обставинам.

Окрім того, в матеріалах справи наявні пояснення свідка ОСОБА_7, відібрані адвокатом Швецем О.В. у встановленому законом порядку, відповідно до яких 10 вересня 2017 року о 13 годині 45 хвилин він, рухаючись на власному автомобілі марки CHEVROLET AVEO НОМЕР_4 по трасі Житомир - Київ в напрямку Києва в с. Капітанівка, став свідком ДТП за участі двох автомобілів Mitsubishi L 200 та Mercedes Vito. Mitsubishi L 200 рухався з правої сторони по розгінній смузі, після чого зробив різкий маневр вліво, підрізавши автомобіль, який рухався попереду свідка, що викликало різке гальмування, як у автомобіля, який їхав попереду свідка, так і у нього. Після даного перестроювання із ряду в ряд, Mitsubishi L 200 різко перестроївся у другу смугу, де, власне, і сталася ДТП. Mercedes Vito, який рухався по ліву сторону від нього, вдарив Mitsubishi L 200 в ліву сторону заднього крила, після чого Mitsubishi L 200 перекинувся на правий бік. Потім він зупинився разом з іншими водіями, побігли до Mitsubishi L 200 та витягли з автомобіля водія. На перший погляд свідку здалося, що водій Mitsubishi L 200 був не дуже адекватний. Після цього він разом з іншими водіями поставив Mitsubishi L 200 на колеса. На думку свідка, водій Mercedes Vito не міг уникнути зіткнення /а.с. 63-64/.

Свідок ОСОБА_8, допитаний судом першої інстанції пояснив, що 10.09.2017 року приблизно о 13 годині 45 хвилин їхав разом з дружиною на автомобілі Форд Фієста по а/д Київ - Чоп в напрямку м. Києва в правій крайній смузі для руху. За кермом автомобіля знаходилася дружина. В районі с. Капітанівка перед ним з розгінної смуги вилетів червоний автомобіль Mitsubishi, який по діагоналі пересік всі смуги руху і зіткнувся з автомобілем Mercedes Vito. Дружина пригальмувала, свідок бачив сам момент зіткнення, яке відбулося лівіше від його автомобіля десь на межі між крайньою лівою смугою та смугою для розвороту. Зіткнення було передньою частиною автомобіля Mercedes Vito з лівим заднім крилом автомобіля Mitsubishi.

Оскільки свідки про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, передбачену ст. 384 КК України попереджені, у суду відсутні підстави ставити під сумнів правдивість наданих ними пояснень.

Зокрема, зі схеми ДТП, положення автомобілів після зіткнення, їх механічних ушкоджень можна зробити висновок, що ОСОБА_2 перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не надав дорогу транспортним засобам, що рухалися в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися.

Протокол про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 та схема до нього, ніким не оспорювалися в адміністративному порядку, вказані в ньому дані є достовірними, що судом першої інстанції враховано не було.

Слід зазначити, що стосовно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2017 року серії БД №114190 /а.с. 2/, однак, постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно нього було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення /а.с.14/. Зазначена постанова набрала законної сили.

Суд не приймає до уваги консультативний висновок транспортно - трасологічного і автотехнічного дослідження обставин ДТП № 22/17-атд, оскільки експерт ОСОБА_9, який проводив дане дослідження в реєстрі атестованих судових експертів не значиться / а.с. 103 /.

В ході розгляду провадження в суді першої інстанції було неповною мірою досліджено та надано належну оцінку всім цим обставинам, які вказують, що в діях ОСОБА_2 вбачається порушення п. п. 2.3 б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, тобто, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 підтверджуються і висновком експертного автотехнічного дослідження №2017-12-20 відповідно до якого дії водія ОСОБА_2 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. п. 10.1, 10.3 ПДР. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Мерседес ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 12.3 ПДР, які є стосовні конкретних обставин даної пригоди. У даній дорожній обстановці в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП знаходяться дії водія автомобіля Міцубісі ОСОБА_2 / а.с. 118 /.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення 10 вересня 2017 року, тобто строк для притягнення його до адміністративної відповідальності сплив.

За наведених обставин, вважаю за необхідне справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрити.

Що стосується посилання захисника ОСОБА_10 на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключним, то слід зазначити, що відповідно до рішення ЄСПЛ від 25.08.1987 року «Лутц проти Німеччини», визнання вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є обов'язковим навіть при закритті провадження у справі за строками давності.

Оскільки виготовлення повного тексту постанови вимагає значного часу, суд вважає за можливе застосувати аналогію права та оголосити резолютивну частину постанови.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Швеця О.В.- задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон