Справа № 635/6303/18
Провадження № 3/635/2032/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року смт Покотилівка Харківського району

Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області Шинкарчук Я.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 61, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого частини першої статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 047778 від 21 серпня 2018 року, 21 серпня 2018 року о 02 години 40 хвилин в Харківського району смт Високий, ОСОБА_1 керував мопедом VIPER д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння ( різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), від продуття газоаналізатору DRAGGER та проходження медичного освідоцтва у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Діям ОСОБА_1 дана правова кваліфікація за частиною першою статті 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку повернути адміністративний матеріал для належного оформлення органу, який його склав виходячи з наступного.

У відповідності до статті 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, слід зясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свободи громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Правовий статус неповнолітніх в Україні визначається Конституцією України, а саме стаття 52 проголошує, що діти рівні у своїх прав незалежно від походження. А також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом.

Згідно положень 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших Законів України.

Стаття 13 КУпАП містить лише визначення віку неповнолітніх осіб, які вчинили адміністративне правопорушення та підлягають адміністративній відповідальності із застосуванням заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП.

Статтею 27 КУпАП встановлено, що інтереси неповнолітньої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Також, статтею 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» покладає здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей, зокрема, на Службу у справах дітей районних державних адміністрацій та кримінальну поліцію у справах дітей відділу поліції, діяльність яких здійснюється на принципах законності, застосування переважно методів виховання і переконання, що передбачають вжиття примусових заходів лише після вичерпання всіх інших заходів впливу на поведінку дітей, неприпустимості приниження честі і гідності дітей, жорстокого поводження з ними, тощо.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, враховуючи, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не встановлено особливості провадження у справ про адміністративні правопорушення щодо неповнолітніх, з метою розгляду даної справи відповідно до засад статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя вважає за необхідне застосувати в даному випадку аналогію закону щодо порядку кримінального провадження відносно неповнолітніх.

Згідно частини другої статті 484 КПК України орган, який здійснює провадження щодо неповнолітнього зобовязаний здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, розяснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Аналізуючи вищевказане, вбачається, що при складанні протоколу порушено право на захист ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки складено протокол відносно неповнолітньої особи за відсутністю законного представника чи захисника.

Крім того, відповідності до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, за змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справах.

Отже, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП , надано протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 047778 від 21 серпня 2018 року, який не містить відомостей про присутність законного представника при його складанні, а також про повідомлення щодо захисту прав та інтересів неповнолітнього до відповідних органів у справах дітей. Крім того, в протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 про розяснення його прав і обовязків або запису про відмову його від підпису в протоколі, у графі « пояснення особи» є лише підпис, однак самі пояснення не внесені, а також не зазначено про відмову від дачі пояснень. З зазначено вбачається, що адміністративний протокол складений з порушенням статті 256 КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року №14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення.

Також, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» відповідно до якої звертається увага на те, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те особою або без додержання вимог ст.256 цього Кодексу вмотивованою постановою цього суду для належного оформлення.

Враховуючи викладене суд вважає, що адміністративна справа не може бути розглянута і підлягає поверненню органу, який направив матеріал, для зясування зазначених обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 278, 280 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною першою статті 130 КУпАП повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Я.А. Шинкарчук