АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/93/18
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 06.10.2017 року о 23:45 в м. Харкові на перехресті вулиць Шевченко та Більгородський узвіз, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія у наркоцентрі за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26. Суд встановив, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 18.12.2017 року і закрити провадження у справі.

Вважає, що суддею суду першої інстанції були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, розглянуто справу за його відсутності, чим позбавлено його можливості надавати докази невинуватості.

Вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп'яніння, а саме не було проведено огляд на місці зупинки, не складено акт огляду і не долучено його до протоколу.

Також вказує, що працівниками поліції порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, а саме інспектор поліції категорично відмовився вказувати у протоколі свідків, на яких посилався апелянт.

Вважає, що медичний висновок є недійсним, оскільки він не містить печатки лікаря, а працівник поліції приймав участь у проведенні медичного огляду, та самостійно відносив відібрані аналізи сечі та залишив їх поряд з іншими стаканами які не мали позначок.

Для належного фіксування вказаних порушень, ним було викликано інспекторів поліції через виклик «102».

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом -Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції). Так згідно п.п. 12, 13 Інструкці, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки раніше перелічених біологічних середовищ.

Пунктами 15 та 16 вказаної Інструкції встановлено, що за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння, відповідно до пункту 17 Інструкції повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР№239090 від 07.10.2017 року та постанови, яка оскаржена, ОСОБА_2 06.10.2017 року о 23:45 в м. Харкові на перехресті вул. Шевченко та Білогірський узвіз, керував автомобілем Mercedes Benz GL550, державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проведено у встановленому законом порядку зі згоди водія у наркоцентрі по вул. Шевченка, 26 у м. Харкові.

Згідно змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 07.10.2017 року № 2772, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останні підтвердили відмову ОСОБА_2 від підпису протоколу складеного відносно нього.

З огляду на вище викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи правильно встановлені судом першої інстанції, і не бере до уваги пояснення апелянта щодо порушення порядку проведення його огляду на стан сп'яніння, а саме не проведення його на місці зупинки, оскільки відповідно правової конструкції ст. 266 КУпАП, огляд водія, проведений у медичному закладі, має визначальну силу від огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу.

Крім того матеріали справи не містять жодних відомостей про бажання ОСОБА_2 пройти такий огляд, оскільки під час складання протоколу останній не надав письмових пояснень.

Крім того, посилання ОСОБА_2 на відсутність в матеріалах справи акту огляду, як на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, що на його думку є підставою для скасування постанови від 18.12.2017 року апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки такий акт складається у разі проведення такого огляду за допомогою технічних засобів на місці зупинки водія.

Не погоджується апеляційний суд з посиланнями апелянта щодо порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме ніби то відмови вказати свідків в протоколі на яких посилався ОСОБА_2, оскільки ці посилання не підтверджені жодними доказами.

Згідно пункту 2.7 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженого Наказом Увноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15 свідки адміністративного правопорушення (у разі їх наявності) можуть надати свої письмові пояснення, які також долучаються до протоколу.

В матеріалах справи окрім пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_5.і ОСОБА_6 відомості про інших свідків відсутні.

Посилання апелянта про недійсність медичного висновку, апеляційний вважає безпідставними, оскільки такий висновок (а.с. 6) має відповідні штампи закладу охорони здоров'я, а також печатку лікаря, що засвідчує його підпис. Доказів порушення процедури проведення такого огляду апелянтом не надано.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», практики Європейського суду, Конституції України, у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2017 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик