АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2700/17 Номер провадження 33/786/152/18Головуючий у 1-й інстанції Чистик І. О. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Нізельковська Л.В.

за участі:

захисника - адвоката Черчика В.П.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ленінського районного суду м.Полтава від 21 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_3 визнана винуватою в тому, що вона 12.10.2017 року о 04.08 год. по пр.Миру в м.Полтава керувала автомобілем „Volkswagen Golf", н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка мова, нечітка хода, поведінка не відповідає ситуації). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров'я відмовилась в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушила п.2.5 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до відповідальності, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Вказала, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те особою, оскільки інспектор поліції ОСОБА_4 не була присутньою під час зупинки транспортного засобу. Зазначає, що не відмовлялася від проходження медичного огляду. До того ж, була доставлена до медичного закладу після сплину 2 годин з моменту зупинки транспортного засобу.

Одночасно, просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто суддею за її відсутності, копію постанови отримала лише 28.12.2017 року, а тому не мала змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши захисника Черчика В.П. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушниці, а про результати розгляду справи ОСОБА_3 стало відомо лише 28.12.2017 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_3 під час розгляду справи в апеляційному суді пояснила, що вона не відмовлялася від проведення огляду на стан сп'яніння, навпаки, наполягала на його проведенні, але просила взяти для дослідження зразки крові, оскільки технічному засобу для визначення стану сп'яніння не довіряла, крім того, хвилювалась щодо стерильності та безпечності цього приладу.

Як вбачається із приєднаного до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_3 наполягає на відібранні у неї зразків крові для проведення дослідження на стан сп'яніння, а відмовляється лише від проведення дослідження за допомогою алкотестера.

Пункт 15 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015 передбачає, що за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

У п.п. 6, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що у акті медичного огляду зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

Аналіз приведених норм свідчить, що лікар, проводячи огляд, повинен обов'язково провести зовнішній огляд особи, а також провести лабораторні дослідження, передбачені інструкцією, з застосуванням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, отримати висновок дослідження біологічного середовища і на підставі отриманих даних скласти акт та висновок.

При цьому, якщо особа, що оглядається не погоджується на проведення тих чи інших методів дослідження, обов'язком лікаря є проведення необхідних для висновку лабораторних досліджень, на які особа дає згоду.

З відеозапису видно, що лікар не пропонував ОСОБА_3 пройти лабораторні дослідження, крім тестування алкотестером, та не відібрав на її прохання зразка крові для проведення лабораторних досліджень.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про відсутність у неї наміру ухилитись від огляду, враховуючи вище викладене, не спростовані.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 погодилася на проведення огляду, прибула разом з працівниками поліції до медичного закладу, де лікар мав можливість провести її зовнішній огляд, також ОСОБА_3 погоджувалася на лабораторні дослідження (крім одного виду тестування).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідальність за нею настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії особи, що полягають у відмові від проведення лише одного виду тестування під час такого огляду, складу правопорушення не утворюють.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 наполягала, що працівниками поліції не були запрошені свідки ні під час відмови від проходження огляду, ні під час відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із приєднаного до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, свідки під час відмови ОСОБА_3 від проведення досліджень за допомогою алкотестеру, а також під час відмови від ознайомлення з протоколом про адміністративні правопорушення та отримання його копії відсутні. Взагалі, свідків на відеозаписах, що містяться в матеріалах справи, немає.

Суддею місцевого суду вживались заходи для виклику свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення як свідки відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду, однак, вказані свідки в судове засідання не з'явились. Таким чином, суд позбавлений можливості їх допитати безпосередньо у судовому засіданні та пересвідчитись у достовірності наданих ними пояснень, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В протоколі про адміністративне правопорушення, що міститься в матеріалах справи, не зазначено, які саме дії ОСОБА_3 свідчать про її ухилення від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, згідно з п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Як вбачається із матеріалів провадження, автомобіль під керуванням ОСОБА_3 було зупинено 12.10.2017 о 04.08 год., а до медичного закладу вона доставлена, вже після 06.40 год., тобто в строк понад дві години з моменту зупинки транспортного засобу та виявлення працівниками поліції ознак сп'яніння ОСОБА_3

За таких обставин, належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_3 правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Полтава від 21 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Полтава від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська