АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07.12.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07.12.2017 та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на неповне та всебічне дослідження всіх обставин справи. Зокрема вказує, що обставини,викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, в той час як йому, ОСОБА_2, не пропонувалось прослідувати до медичного закладу, що підтверджується письмовими поясненнями свідків. Наголошує, що ОСОБА_3 є співробітником поліції, а тому не міг бути залучений свідком. Також звертає увагу суду, що його, ОСОБА_2, не відсторонювали від керування транспортним засобом.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №115049 від 29.10.2017, ОСОБА_2 29.10.2017 по пр.Оболонському, 1 у м.Києві керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: сильний запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді та дослідивши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, а також перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_2 до суду у визначений судом день, час та місце не з'явився. Про судове засідання повідомлявся належним чином. З огляду на клопотання ОСОБА_2 від 26.01.2018 про розгляд існуючої апеляційної скарги без його участі, суд вваж є за необхідне здійснити апеляційний розгляд даної апеляційної скарги на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з'ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що вказаних вимог судом першої інстанції дотримано не було, що підтверджується слідуючим.

Так, оскаржуваною постановою встановлено, що ОСОБА_2керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Приймаючи таке рішення суд вказав, що вина ОСОБА_2 підтверджується матеріалами адміністративної справи, не надавши існуючим по справі доказам жодної оцінки.

Натомість, на переконання апеляційного суду, наявні по справі докази вказують на недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння, що залишено судом першої інстанції поза увагою.

Відповідно до п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 та п.7 Розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17.12.2008 № 1103 та п.6 РозділуІХ. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 за №1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, матеріали справи не містять жодних даних про висловлення працівниками поліції пропозиції пройти ОСОБА_2 огляд на стан алкогольного сп'яніння, після його відмови від проходження огляду за допомогою спец пристрою «Драгер», в найближчому закладі охорони здоров'я. На це також вказують і пояснення свідків, які засвідчили лише факт відмови водія пройти огляд для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» (а.с. 2).

Крім того, відсутнє в справі про адміністративне правопорушення і направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, як того вимагає п.8 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735.

В той же час, згідно положень ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч.1-4 ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Однак, будь-яких відомостей щодо тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_2 29.10.2017, матеріали справи також не містять.

Разом з тим, знаходять своє підтвердження і доводи апеляційної скарги в частині неможливості залучення працівниками поліції в якості свідка особи, щодо якої існують сумніви у його неупередженості, а саме ОСОБА_3, який є працівником поліції, що в свою чергу вказує на недотримання уповноваженими на складання протоколу особами вимог п.6 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 N 1452/735 і як наслідок, неможливість вважати протокол про адміністративне правопорушення допустимим доказом по справі.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey) доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, з викладене, а також на вимоги ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 07.12.2017 − скасуванню, із закриттям провадження по справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 07.12.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/116/2018

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Шевчук А.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.