Справа № 266/755/18
Провадження № 3/266/319/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2018 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пантелєєв Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Розкішне Ширяєвського району Одеської області, громадянина України, місце служби: військова частина НОМЕР_1 , кулеметник 2-го мотопіхотного відділення 2-го мотопіхотного взводу 1-ї мотопіхотної роти, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20, ч.3 ст. 172-11 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення А2962 № 000032 від 08.02. 2018 року вбачається, що 24.01. 2018 року, о 08 год. 00 хвил., ОСОБА_1 , виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Він же, 10.02. 2018 року, о 14 год. 00 хвил., не попередивши свого безпосереднього начальника та наступного прямого начальника, діючи на свій власник розсуд, порушуючи статутні вимоги, 10.02. 2018 року убув до м. Маріуполь Донецької області та лише 12.02. 2018 року, о 08 год. 30 хвил. з`явився на службі.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі.
Згідно довідки № 105 від 24.01. 2018 року, виданої КЛМУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», ОСОБА_1 військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , об 11 год. 44 хвил., перебував у стані алкогольного сп`яніння, висновок: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена.
Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Водночас, суддя звертає увагу, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як дії, що вчиненні в особливий період, з огляду на таке.
Визначення "особливого періоду" міститься в абзаці 11статті 1 ЗУ "Про оборону України", у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
ОСОБА_2 . Президента України від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 затверджено ЗУ "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року №1126-VII. Згідно п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. ЗУ від 17 березня 2014 року № 1126-VII "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" набрав чинності з дня його опублікування, а саме 18 березня 2014 року. Відповідно до п. 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Таким чином, 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 ст. 1 ЗУ "Про обору України" та абзацу 4 ст. 1 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено п. 3 Указу, тобто 45 діб. Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 становила 45 діб: з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року.
Згідно Указів Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014, від 06.05.2014 р. №454/2014, від 21.07.2014 р. №607/2014, від 14.01.2015 р. № 15, затверджених Законами України, особливий період в Україні діяв з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року; з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року; з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року; з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року.
Таким чином, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 05.02.2018 року особливий період не діяв.
Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , самого ОСОБА_1 , приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-20, ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано документів про вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно або в умовах особливого періоду, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-20, ч.3 ст. 172-11 КУпАП.
Частиною 1 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність військовослужбовців за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частиною 3 ст. 172-11 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб
Таким чином, ОСОБА_1 , порушив вимоги статей 9,11,13,16,127,128 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України, що полягало у неутриманні від шкідливих для здоров`я звичок (вживання алкоголю), а крім того зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків, а за тих обставин в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20, ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, що полягало у виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Вирішуючи питання про накладення стягнення, суд, виходячи із мети адміністративного стягнення, характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважає можливим накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальних межах санкції ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Разом із тим, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за можливе звільнити правопорушника від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 36, 40-1,172-11, 172-20, 283, 280, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , від сплати судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пантелєєв Д. Г.