АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/8/18 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2018 року апеляційний суд Дніпропетровської області в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю секретаря Пиріч Н.А, скаржника ОСОБА_3, його адвоката ОСОБА_4, апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_3, який народився 11.03.1978 року, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він о 23 годині 25 хвилин 23.08.2017 року, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, по вул. Криворізькій в м. Дніпро, з явними ознаками алкогольного спяніння. На вимогу працівника поліції, в присутності 2 свідків відмовився від проходження медичного огляду, для встановлення стану спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4, подали апеляційну скаргу, в якій просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови було отримано лише 26.10.2017 року, та 2.11.2017 року подав скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 23.08.2017 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 знаходились у друзів в буд.85 по вул. Робочій у м. Дніпро. Там вони вживали алкогольні напої. Близько 23 години, вирішивши їхати додому, він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_6, що б той відвіз їх, оскільки він не міг сідати за кермо у стані алкогольного сп'яніння.

Через півгодини, на таксі, приїхав ОСОБА_6 і вони виїхали. По дорозі, товариш попросив заїхати за документами на його автостоянку, яка знаходиться неподалік від вул. Робочої за адресою: вул. Криворізька, 39 (район магазину «Ромашка»). Коли вони приїхали на місце, близько 23 голини 45 хвилин, ОСОБА_6 вимкнув двигун автомобіля і пішов у своїх справах. В той час він вийшов із автомобіля покурити. Неподалік, близько 15-20 метрів стояв патрульний автомобіль. Коли він стояв біля свого автомобіля, побачив, що одна лампочка не горить, і вдарив декілька разів по фарі. Майже відразу до нього підійшли співробітники поліції і запитали, чи не потрібна йому допомога, на що він відповів, що все добре, мабуть перегоріла лампочка, зараз замінимо.

Потім працівники поліції запитали, кому належить даний транспортний засіб, на що він відповів, що користується він, а зареєстроване право власності на ім'я його дружини, яка знаходиться на задньому сидінні. При розмові, поліцейські відчули від нього запах алкоголю і запитали, чи вживав він спиртне, на що він відповів - вживав, бо повертається зі свята, але за кермом його товариш, який не п'є і щойно відлучився у своїх справах. Далі вони попросили показати салон, документи на транспортний засіб і поліс страхування. Він не заперечував щодо огляду транспортного засобу і надав правовстановлюючі документи на автомобіль. Щодо полісу, то строк його дії закінчився 27.02.2017р. Інспектор повідомив, що за прострочений поліс обовязкового страхування або його відсутність передбачена адміністративна відповідальність передбачена статтею 126 КУпАП і він вимушений скласти протокол і розглядати з цього приводу справу. Він не заперечував своєї провини, так як дійсно поліс був прострочений. Після того, як поліцейські заповнили документи, йому було повідомлено, що постанова з реквізитами на які потрібно сплатити штраф, прийде за поштовою адресою. В той час повернувся до автомобіля його товариш ОСОБА_6, показав працівникам поліції посвідчення водія, пояснив, що він керує транспортним засобом і вони поїхали в напрямку їх дому.

В жовтні 2017р. через засоби поштового зв'язку він отримав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП від 24.08.2017р., з якої вбачається, що 23.08.2017р. о 23 годині 44 хвилин він, керуючи ТЗ не пред'явив для перевірки поліс обов'язкового страхування.

Однак вважає, що із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №106271 від 23.08.2017р., який складений о 23 годині 37 хвилин, вбачається, що він нібито керував транспортним засобом о 23 годині 25 хвилин. З цього виходить, що його зупинили за керування в стані алкогольного сп'яніння, склали відносно нього протокол, відпустили, а потім наздогнали й склали протокол за відсутність полісу обов'язкового страхування.

Зазначає, що в той день він не керував транспортним засобом і йому не пропонували проходити огляд на стан сп'яніння, оскільки він у вільній розмові не заперечував, що знаходився у друзів і вживав алкоголь.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи ОСОБА_3, його адвоката ОСОБА_4, які просили апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В ході перевірки матеріалів справи встановлено, що дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані належним чином.

Районним судом вину ОСОБА_3 у скоєнні даного адміністративного правопорушення встановлено: протоколом про адміністративне правопорушення серія БР №106271 від 23.08.2017 року, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями свідків, які підтвердили факт скоєння адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП України ОСОБА_3, який в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду.

Досліджуючи докази матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в діях водія ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції були перевірені доводи ОСОБА_3, щодо безпідставного, на його думку, складання даного протоколу.

З цього приводу було допитано свідка ОСОБА_5, яка показала, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_3. В той день вони їхали разом з хрестин, за кермом був ОСОБА_6, бо її чоловік на хрестинах вживав спиртні напої, тому за кермо не сідав. Їх автомобіль оглянули поліцейські та склали протокол за прострочений поліс страхування. За ч. 1 ст. 130 КУпАП протокол при ній на чоловіка не складався.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 23.08.2017 р. близько 23 години подзвонив ОСОБА_3 та попросив забрати його з дружиною. Він визвав таксі та поїхав за ними. За кермом був він, підїхав до стоянки та пішов за документами, а коли невдовзі повернувся то поліцейські розмовляли з ОСОБА_3, вважаючи, що він керував автомобілем в стані спяніння. ОСОБА_3 не заперечував, що був у стані алкогольного спяніння, бо повертався з хрестин, але доказував, що за кермом він не знаходився. Транспортним засобом, як поясняв ОСОБА_6 весь час керував він, а не ОСОБА_3

Але пояснення вказаних свідків в апеляційному суді не узгоджувались в деталях, тому був допитаний і працівник поліції ОСОБА_7, який пояснив, що 23.08.2017 р. він під час патрулювання побачив, що на автомобілі НОМЕР_1, який рухався не горіло в одній із фар освітлення. Він продовжив рух за ним, а коли «LEXUS GS 300» зупинився, то він підійшов до нього, та в ході бесіди з водієм, як зясувалось ОСОБА_3, він знаходився з ознаками алкогольного спяніння. Йому він неодноразово пропонував проїхати на медогляд, але він відмовився. Тому і було на нього складено протокол. ОСОБА_7 також пояснив, що в салоні автомобіля в якості пасажира був ОСОБА_6, який також знаходився у стані алкогольного спяніння. ОСОБА_1 ОСОБА_3 в машині не було.

Свідок ОСОБА_8 показав, що у вказаний час він був свідком того, що ОСОБА_3 був нетверезому стані, та відмовився від пропозиції поліцейського пройти медогляд.

Вважаю пояснення ОСОБА_7, та свідка ОСОБА_8 правдивими, остільки вони узгоджуються між собою, та з іншими доказами по справі.

В той же час до показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ставлюсь критично, оскільки вони є відповідно товаришем та дружиною ОСОБА_3, а отже є зацікавленими особами, а тому їх ствердження про те, що ОСОБА_3 не керував автомобілем у стані спяніння, надані з метою, аби допомогти йому уникнути відповідальності за скоєне.

Перевіркою матеріалів встановлено, що при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень, які б могли слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції, не виявлено.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що вчинене апелянтом адміністративне правопорушення стосується безпеки дорожнього руху і є грубим за характером, застосований до нього вид адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає обґрунтованим і підстав для його зміни, чи скасування, - не вбачаю.

Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обгрунтованною та законною, а тому

будь-яких підстав для задоволення вказаної апеляційної скарги, - не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2