Справа № 626/2205/18
Провадження № 3/626/1234/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.11.2018 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Дудченко В.О., за участю секретаря Зінченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора Бобрицького В.А., справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в с.Садове Красноградського району Харківської області, громадянка України, працює бухгалтером філія Красноградське ДЕП, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, пров.Північний, 10, - за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

04.10.2018 року старший оперуповноважений Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України лейтенант поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 склав протокол про адміністративне правопорушення №414 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1, будучи відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом декларування, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону несвоєчасно подав щорічну Е-декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 24.04.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що несвоєчасно подала декларацію за 2017 рік не з власної вини, так як ще 18 березня 2018 року вона повідомила НАЗК про неможливість зайти в Єдиний реєстр декларацій, так як вона змінила електронну пошту. Відповідь від НАЗК вона отримала 27.03.2018 року, відповідно до якої після чого необхідно було змінити «ЕЦП», що вона і зробила. Однак 01.04.2018 року з сайту НАЗК їй надійшло повідомлення про неможливість зміни «ЕЦП» і для його зміни необхідно повторно відправити відповідну заяву, що вона в цей же день і зробила, на що отримала відповідь «ваша заявка на зміну ЕЦП успішно прийнята, однак на час розгляду заявки Ви не зможете користуватись реєстром». Після чого вона неодноразово намагалася зайти на сайт НАЗК, однак все було безуспішно, оскільки підтвердження ЕЦП, не було. В подальшому, за першої можливості 24.04.2018 року вона подала необхідну декларацію, тому просить провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, так як вчинила правопорушення не умисно. В підтвердження своїх слів, остання надала відповідну переписку з офіційного сайту НЗК.

Прокурор Бобрицький В.А. в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, який не своєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд, вислухавши прокурора, ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням І сесії VІІ скликання №2- VІІ від 17.11.2015 року за результатами чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 року, визнано повноваження депутата Володимирівської сільської ради ОСОБА_1.

ОСОБА_1, будучи особою, пов'язаною з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування -депутатом VII скликання Володимирівської сільської ради Красноградського району Харківської області, і відповідно до ст.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом декларування, і примітки до ст.172-6 КУпАП суб'єктом правопорушення, повязаного з корупцією, несвоєчасно подав щорічну Е-декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 24.04.2018 року.

Частиною1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 подала декларацію до Єдиного державного реєстру електронних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави 24.04.2018 року, чим порушила строки подання такої декларації, і в її діях начеб то вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Разом з цим, в судовому засіданні ОСОБА_1 надала роздруківку електронної переписки з НАЗК, з якої вбачається, що 18 березня 2018 року вона повідомила НАЗК про неможливість зайти в Єдиний реєстр декларацій, так як вона змінила електронну пошту. Відповідь від НАЗК вона отримала 27.03.2018 року, відповідно до якої після чого необхідно було змінити «ЕЦП», що вона і зробила. Однак 01.04.2018 року з сайту НАЗК їй надійшло повідомлення про неможливість зміни «ЕЦП» і для його зміни необхідно повторно відправити відповідну заяву, що вона в цей же день і зробила, на що отримала відповідь «ваша заявка на зміну ЕЦП успішно прийнята, однак на час розгляду заявки Ви не зможете користуватись реєстром». Після чого вона неодноразово намагалася зайти на сайт НАЗК, однак все було безуспішно, оскільки підтвердження ЕЦП, не було. В подальшому, за першої можливості 24.04.2018 року вона подала необхідну декларацію.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст.9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст.17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, крім того, декларація до Єдиного державного реєстру електронних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави нею подана 24.04.2018 року.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, в тому числі приховати суттєві зміни у своєму майновому стані.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 субєктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245,247,251,252,268,283,284,294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції»,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі через Красноградський районний суд Харківської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя