Номер провадження: 33/785/1873/18
Головуючий у першій інстанції Самойленко Д. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Гірняк Л.А., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_3, закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_3

У протоколі про адміністративне правопорушення №554 від 17.08.2018 року зазначено, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу оформлення №5 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС, будучи державним службовцем категорії «В», особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а відповідно до п.п. «в» п.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» «Додаткові заходи здійснення фінансового контролю» «У разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства», 09.06.2017 року придбала 1/3 квартири АДРЕСА_1, вартістю 120605 гривень згідно звіту по оцінці нерухомого майна ТОВ «СУПРА ЛЕКСІС», що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, при цьому у десятиденний строк з моменту придбання квартири не повідомила про це письмово Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинила правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172- 6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, не визнала та пояснила, що після набуття права власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1 у неї не було доступу до мережі Інтернету, так як з 12.06.2017р. по 15.10.2017р. знаходилася на лікарняному по пологам (амбулаторно-стаціонарний рижим лікування). ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4. Вона не мала умислу на вчинення даного адміністративного правопорушення, оскільки 1/3 квартири отримала в дарунок від батька на безкоштовній основі. Крім цього, ОСОБА_3 у своїй щорічній декларації за 2017р. зазначила отримання в дарунок нерухомого майна, у вигляді 1/3 квартири, а таму у її діях відсутня суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Як зазначив адвокат Потапової Ж.Б.,Є який діє в інтересах ОСОБА_3, досудова перевірка по вказаній справі проводилась неналежним органом, оскільки згідно чинного законодавства України після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомила про суттєві зміни в майновому стані, перевірку уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК. А тому просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні прокурорв суді першої інстанції надала пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у зв'язку з чим просила накласти на правопорушника адміністративне стягнення.

На вказану постанову 01.11.2018 р. прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржена постанова є такою, що постановлена з порушенням норм КУпАП, у зв'язку з чим просить скасувати постанову та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як суб'єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_3 апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року, якою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Санкція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходи примусового характеру, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені, застосовані не були і не могли бути застосовані.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015, від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_6, тому можливість прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачена поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року відносно ОСОБА_3

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ч.2 ст.7; ч.3 ст.8; ст. 293; ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 рокуна, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_3, закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - повернути апелянту.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Л.А.Гірняк