Справа № 363/2888/17 Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 33/780/2/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 02.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участю:

захисника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою вирішено питання щодо процесуальних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 18 липня 2017 близько 22 год. 05 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Набережній, біля буд. № 6 в м. Вишгороді у стані алкогольного спяніння (1,49 проміле), чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року, провадження у справі закрити. Визнати письмові докази у виді пояснень свідків (а.с.6,7) неналежнимим, а доказ на а.с.2 недопустимим.

Захисник звертає увагу, що в поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні відомості про стан спяніння ОСОБА_3, а отже, такі пояснення є неналежними, оскільки не містять предмету доказування. Вважає, що судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутністю свідків та правопорушника, які не зявились, суд, всупереч проханню представника ОСОБА_3 не дав можливості повторно їх викликати.

Крім того, захисник ОСОБА_3 зазначає про необґрунтовану відмову у задоволенні клопотання про направлення матеріалів провадження на до оформлення з метою додаткового допиту свідків події та витребування відеоматеріалів події з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції.

Зазначає, що працівники поліції примусили ОСОБА_3 підписати процесуальні документи, пообіцявши, що вказаний матеріал буде направлено до суду із значним запізненням, що дасть йому можливості уникнути адміністративне стягнення. Алкотестер зафіксував інший показник, що можуть підтвердити свідки.

На думку представника апелянта, долучена поліцейським копія свідоцтва на алкотестер, є недопустимим доказом у справі з відсутністю сертифікату. Вказує, що в ході допиту працівника поліції було встановлено, що відбувалась відео-фіксація, проте, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про факт здійснення відео-фіксації. Звертає увагу на порушення судом першої інстанції положень ст.252, ч.1 ст. 251, ч.1 ст.293 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_2 який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, пояснення інспектора поліції ОСОБА_6, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №008501 від 18.07.2017, в якому викладені обставини вчинення правопорушення;

- результатами проведеного тесту за допомогою приладу «DRAGER» відповідно до якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного спяніння;

- поясненнями поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення інспектора ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_6, наданими під час апеляційного розгляду про те, що 18.07.2017 року, по вул. Набережній виявили Ауді д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який їхав по дорозі невпевнено, а потім взагалі виїхав на зустрічну смугу, перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки. Після зупинки транспортного засобу, з автомобіля та від водія відчувався характерний запах вжитого алкоголю, який знаходився в стані алкогольного спяніння. В присутності задіяних двох свідків, проведено огляд водія за допомогою алкотестера. Виявлено 1,49 проміле алкоголю. При складанні протоколу ОСОБА_3 з результатами тесту повністю погодився, стан алкогольного спяніння визнав, власноруч записав пояснення про це;

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення жодних заперечень та пояснень надано не було, протокол був власноручно підписаний, керування в стані алкогольного спяніння визнав, та власноруч зазначив, що зобовязується не керувати транспортним засобом до повного отверезіння. Погоджуючись з результатами огляду на стан спяніння, ОСОБА_3 підписав акт огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздрукований чек тестування.

Доводи про те, що в письмових поясненнях свідків відсутні дані про кількість виявлених проміле у ОСОБА_3 не може свідчити про недійсність вказаного огляду згідно вимог ст.орп 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок іиявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 №1452/735 передбачено порядок проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів.

Крім того, підстав вважати, що огляд здійснено неналежним технічним засобом, за відсутності оригіналу сертифікату по справі не має.

Суд звертає увагу, що при накладенні стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушеня, дані про особу, ступінь та доведеність його вини та призначив покарання в межах санкції статті.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко