Номер провадження: 33/785/127/18
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретарів: Тьосової Я.В. та Ярахмедова Є.О.; представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01.09.2017 року, о 01 годині 25 хвилин, в м. Одесі по вул. Академіка Корольова, біля будинку №34, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується актом на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у останнього виявлено 1.82 % (проміле) алкоголю.

За даним фактом, відносно ОСОБА_2, було складено протокол серії БР № 087340 від 01.09.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки не встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Апелянт зазначає, що не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення від 01.09.2017 року і декілька разів подавав до суду заяву про перенесення судового засідання у зв'язку із хворобою, але при ухвалені постанови суд не врахував поважність цієї причини неявки у судове засідання.

Вважає, що внаслідок процесуальних порушень був позбавлений прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а саме: права на участь в судовому засіданні, а також право надавати докази на підтвердження обставин, що мають суттєве значення для справи.

Крім того, на твердження апелянта, його перевірка на стан алкогольного сп'яніння апаратом Драгер проводилась в присутності лише одного свідка, в силу чого акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, в якому вказано, що свідками огляду були дві особи, також є недопустимим доказом. Також ОСОБА_2 зазначає, що в матеріалах справи відсутній такий доказ - диск з відео фіксації з місця події.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить розглянути його апеляційну скаргу, постанову Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити з підстав ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та при цьому послалися на допущені під час розгляду справи порушення вимог процесуального закону, а саме розгляд справи у відсутності ОСОБА_2, хоча той знаходився на лікарняному та подавав клопотання про відкладення розгляду справи що стало наслідком порушення його права на захист у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та вказали на незаконність і необґрунтованість постанови, що на їх думку є наслідком скасування такого судового рішення.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Районний суд, прийнявши справу до свого провадження, призначив його до розгляду на 02.10.2017 року, але ОСОБА_2 подав заяву від 02.10.2017 року про відкладення розгляду справи в зв'язку з його хворобою, а також заявив про своє бажання прийняти участь у розгляді справи особисто / а.с. 9 /.

Далі справа була призначена до розгляду на 12.10.2017 року, але була подана заява адвоката ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 заключив з неї договір про надання йому правової допомоги і їй необхідно ознайомитись з матеріалами адміністративної справи. До заяви було надано ордер адвоката ОСОБА_3 ЗА № 007868 від 12.10.2017 року та договір за № 7 від 12.10.2017 року / а.с. 11, 12 /.

В наступному справа відносно ОСОБА_2 неодноразова призначалась до розгляду на 17.11.2017 року, 22.11.2017 року та 30.11.2017 року, але адвокатом ОСОБА_3 подавалися заяви про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою ОСОБА_2 / а.с. 15, 21, 27 /.

При цьому до заяви про відкладення справи було додано листок непрацездатності, згідно якого ОСОБА_2 дійсно знаходився на лікуванні з 02.10.2017 року по 04.10.2017 року, з 18.11.2017 року по 01.11.2017 року / а.с. 17, 18 /.

Згідно листа КУ «Міська клінічна лікарня № 11» м. Одеси ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії в період з 18.10.2017 року по 01.11.2017 року / а.с. 23 /.

Незважаючи на це районний суд розглянув адміністративну справу відносно ОСОБА_2 30.11.2017 року у його відсутності на підставі того, що вбачав в його діях спробу штучного затягування розгляду справи / а.с. 28 /.

Однак з таким висновком районного суду неможливо погодитись, так як апелянт додав до апеляційної скарги копію листка непрацездатності серії АДЖ № 721840, згідно якого він знаходився на амбулаторному лікуванні, останніми числами з 25.11.2017 року по 04.12.2017 року / а.с. 34 /.

Зважаючи на це, доводи апелянта про порушення його прав та розгляд справи без за його відсутності без законних підстав, апеляційний суд вважає слушними, так як з матеріалів справи, вбачається, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, а матеріали справи містять дані про заявлене суду клопотання на відкладення розгляду справи з поважних причин, які підтверджуються документально, а тому посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на штучне затягування ОСОБА_2 розгляду справи є необґрунтованим.

Зазначені обставини вказують на обґрунтованість доводів апелянта у цій частині та розгляд справи районним судом в порушення вимог ст.268 КУпАП і з огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що забезпечують особі можливість здійснення свого захисту, в зв'язку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На обгрунтування доводів невинуватості у вчиненому правопорушенні ОСОБА_2 пояснив, що дійсно, в день, час та місці, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, він керував транспортним засобом. Його зупинили співробітники поліції, так як він не увімкнув габаритні вогні. Потім його звинуватили його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння і він погодився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Drager», але не погодився з його результатом про наявність у нього стану алкогольного сп'яніння. Не заперечував факту того, що управління транспортним засобом було передано інший особі.

Однак з цими доводами неможливо погодитись, так як вони спростовуються іншими матеріалами адміністративної справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 087340 від 01.09.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, у зв'язку з тим, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння / а.с. 2 /.

При цьому слід відмітити, що ОСОБА_2 даний протокол про адміністративне правопорушення підписав і свою незгоду з ним не виказав і свій підпис в протоколі не заперечує.

Факт знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння підтверджується чеком пристрою «Drager» / а.с. 2а /, а також актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів / а.с. 3 /, згідно яких у нього встановлено наявність алкоголю - 1.82 проміле.

Слід також відмітити, що ці документи ОСОБА_2 підписав і свій підпис в них не заперечує.

Вказані обставини, а саме знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, як це вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксували у присутності двох свідків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.2).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці події пояснили, що вони були залучені співробітниками поліції у якості свідків і в їх присутності ОСОБА_2 пройшов тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Drager», в результаті чого у нього було встановлено наявність алкоголю - 1.82 проміле / а.с. 4-5/.

Ці пояснення свідків підтверджуються оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з місця події, з яких вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був зупинений співробітниками поліції, після чого йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Drager» і він з цим погодився, а також знято обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення та отримання пояснень свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з приводу встановлення у ОСОБА_2 стану алкогольного сп'яніння / а.с.14 /.

Наведені вище обставини також спростовують твердження ОСОБА_2 про складання протоколу лише за участі одного свідка.

За таких обставин вважаю, що в судовому засіданні апеляційного суду доведена провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та його дії правильно кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, яке було зафіксовано співробітниками поліції у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснення в апеляційному суді його представника - адвоката ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутні ознаки правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки це спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тесту за допомогою пристрою «Drager», показами вищевказаних свідків, відеозаписом з місця події.

Крім того слід зауважити на те, що сама апеляційна скарга, окрім посилання на процесуальні порушення, які допущені районним судом при розгляді справи, не містить в собі обґрунтованих доводів на користь відсутності провини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом із тим, за змістом п. 7 ст. 247 КУпАП, при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП - скінчився, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.