ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/86/18 Справа № 212/5809/18 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, який народився 23 березня 1994 року, громадянина України, мешкає за адресою: вул ОСОБА_6, 85/53, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень; вирішено стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_2 16 липня 2018 року, о 13-45 годині, в м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Симбірцева, біля будинку 1, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки та її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно його контролювати та безпечно керувати автомобілем, при виникненні перешкоди, яку він об'єктивно був спроможний виявити, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу у небезпечний для інших учасників руху спосіб, виїхав на смугу руху автомобіля Шевроле Авео, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, яка рухалась в попутному напрямку. Внаслідок зазначеного, допустив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_4 При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.п. 1.5, 2.3 б, 10.1, 10.3, 12.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах ОСОБА_2 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду, скасувати її та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови захисник вказує на те, що судове рішення судом оголошено не було, а його копію він отримав лише 27 вересня 2018 року.

Свої вимоги про скасування постанови адвокат обґрунтовує порушенням права ОСОБА_2 на захист, оскільки суд першої інстанції не надав можливості захиснику ознайомитись з матеріалами справи до початку судового розгляду, хоча ним було заявлено таке клопотання. Поряд із цим, адвокат вказує на те, що суд необґрунтовано посилався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, як на доказ вини підзахисного, оскільки він лише фіксує факт події, а також протокол був складений з порушенням встановлених законом вимог. Так, ОСОБА_3 зазначає, що протокол не містить відомостей про роз'яснення ОСОБА_2 його прав та обов'язків, а зазначені у ньому дані містять неточності, в усуненні яких шляхом направлення матеріалів на доопрацювання судом було відмовлено. Окрім того, захисник вказує на те, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи з метою встановлення причин ДТП, а також обставини можливості її виникнення у зв'язку з перевищенням швидкості руху водієм ОСОБА_4 Також, захисник зауважує, що судом не взято до уваги та спотворено у постанові пояснення працівника поліції ОСОБА_7, який вказав, що збирався скласти два протоколи, однак у разі визнання будь-ким з учасників своєї вини можливо оформити європротокол та повернути посвідчення водія, що і змусило ОСОБА_2 визнати вину. Серед іншого, адвокат зазначає, що долучена до протокола схема ДТП не містить інформації щодо розташування транспортних засобів саме після ДТП, оскільки складалась значно пізніше самої події, як і фототаблиця, з якої видно лише пошкодження транспортних засобів.

Заслухавши особу, що притягується до відповідальності та її захисника, які апеляційну скаргу підтримали; ОСОБА_4 та її адвоката ОСОБА_5, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали справи та частково дослідивши їх, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку оскарження постанови, суд апеляційний виходить із того, що постанову суду від 21 вересня 2018 року ОСОБА_2 отримав 27 вересня 2018 року та звернувся до суду 01 жовтня 2018 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вважає строк апеляційного оскарження судового рішення пропущеним.

Дослідивши доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості судового рішення, перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 190895 від 31 липня 2018 року, схемою до протоколу огляду місця ДТП, поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4, фототаблицями.

В сукупності зазначені докази підтверджують факт невідповідності дій водія ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам п. 1.5, 2.3 б, 10.1, 10.3, 12.1 ПДР України, внаслідок чого було допущено зіткнення цього автомобіля під його керуванням з автомобілем Шевроле Авео, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, та його винуватості в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 16 липня 2018 року, о 13-45 годині, в м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Симбірцева, біля будинку 1, та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Підстави сумніватись у належності, достовірності та допустимості зазначених доказів у суду відсутні.

Поряд з цим, надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_3 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, в апеляційній скарзі захисник вказує на те, що суд необґрунтовано залишив поза увагою заявлене ним клопотання про призначення автотехнічної експертизи.

Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що призначення такої експертизи не зумовлено необхідністю, з огляду на беззаперечні докази вини ОСОБА_2

З протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, не врахував дорожньої обстановки та її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно його контролювати та безпечно керувати автомобілем, при виникненні перешкоди, яку він об'єктивно був спроможний виявити, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу у небезпечний для інших учасників руху спосіб, виїхав на смугу руху автомобіля Шевроле Авео, під керуванням водія ОСОБА_4, яка рухалась в попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з ним.

Водій ОСОБА_4 у поясненнях вказала, що автомобіль ВАЗ 2108, який рухався у попутному напрямку різко змінив напрямок руху, внаслідок чого й сталось ДТП.

Згідно з поясненнями ОСОБА_2, зміна напрямку руху була зумовлена екстренним гальмуванням та некерованою зміною траекторії руху його автомобіля. Аналогічними є пояснення й свідка ОСОБА_8, який перебував з ним разом в автомобілі.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам, суд апеляційної інстанції виходить із того, що дії ОСОБА_2 в будь-якому разі повинні були відповідати вимогам пункту 12.1 ПДР України, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в разі наявності перешкоди, водій повинен був діяти у відповідності з ПДР України та в будь-якому разі уникнути ДТП. Зазначений обовязок водія регламентований також й п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким в разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Отже, з огляду на те, що небезпека для учасників дорожнього руху виникла саме внаслідок необачних дій водія ОСОБА_2, вважати обґрунтованими його доводи про виникнення ДТП з вини ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції не може.

При цьому, суд вважає висновок експертного дослідження від 10.10.2018 №10.1/061-Д, яким встановлено невідповідність дій ПДР також й з боку потерпілої, недопустимим доказом, оскільки його було проведено з ініціативи ОСОБА_2 та без додержання вимог законодавства щодо проведення експертиз у справі. Окрім того, питання щодо наявності або відсутності вини водія ОСОБА_9 в цій ДТП в апеляційному порядку не вирішується, оскільки суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений лише щодо ОСОБА_2, а відповідний протокол щодо ОСОБА_9 не складався.

Що стосується інших доводів, зазначених в апеляційній скарзі, зокрема щодо неврахування судом пояснень поліцейського про складання європротоколу, а також щодо оформлення адміністративного матеріалу значно пізніше, то такі обставини спростувати висновки суду першої інстанції не можуть та не тягнуть за собою безумовне скасування ухваленого ним рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що учасники ДТП дійсно спочатку відмовились від складання протоколу, оскільки ОСОБА_8 визнав свою вину. Між тим, з огляду на те, що зазначений протокол оформлений не був, що позбавило можливості водія ОСОБА_4 отримати страхові виплати, остання була змушена звернутись до працівників поліції з метою оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що, з позиції суду, не є порушенням та допускається у виключних випадках.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до беззаперечного висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та не вбачає підстав визнати постанову суду такою, що суперечить фактичним обставинам справи.

Доводи захисника про порушення, допущені поліцейськими при оформленні матеріалів цієї справи, суд апеляційної інстанції розцінює як необґрунтовані, оскільки вони не впливають на фактичні обставини справи та не можуть слугувати підставою для визнання ОСОБА_2 невинуватим за ст. 124 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції призначив його в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши при цьому характер та наслідки вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2, визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_1