Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/245/18

Номер провадження: 3/511/129/18

"01" лютого 2018 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О В , розглянувши матеріали, які надійшли впс "Кучурган" Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, громадянина України, маючого дві адреси: вул. 9-го січня, буд.86, м. Тираспіль, ОСОБА_2 та вул. Дюковська, буд.149, м. Одеса,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

29.01.2018року о 21 год. 20 хв. в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Кучурган Первомайськ», що знаходяться на території Кучурганської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Кучурган», громадянин України ОСОБА_1, намагався незаконно перетнути ДК з України в ОСОБА_2 без відповідних документів, що не дають право на перетин ДКУ, а саме: на паспортний контроль предявив закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2 серії В№1755148 виданий 11.04.2014 11.04.2021року, м. Кишинів, тим самим порушив вимоги ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду адміністративних матеріалів був сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази, але в присутності двох свідків ОСОБА_3 Є-О та ОСОБА_4 ОСОБА_1 виразив свою незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення та відмовився його підписувати в їх присутності.

Будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 до суду не надав.

Оскільки відповідно до ст. 268 ч. 2КУпАП, її участь у судовому засіданні не є обовязковою за даною категорією справ, суддя вважає за можливе справу розглянути на підставі її заяви у її відсутність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України, і він має діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії КМ № 284463 від 04.03.2005 року, виданий Хмельницьким ВМ ОСОБА_5

Окрім того, як вбачається з фото звіту про перетинання особами державного кордону, ОСОБА_1 з 28.10.2017 року по 28.01.2018 року перетинав на вїзд та виїзд державний кордон будучи громадянином України по закордонному паспорту серії ЕР359802.

Згідно ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в'їзду на територію України або виїзду з України після предявлення одного з документів, зазначених у ст.2 цього Закону, а саме: паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта, службового паспорта, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на вїзд в Україну).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» в Україні діє принцип єдиного громадянства згідно якого, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Виходячи з вищевказаних норм, з огляду на принцип єдиного громадянства (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство») ОСОБА_1 будучи громадянином України, вступивши у правові відносини з Україною, а саме при виїзді з території України у пункті пропуску на паспортний контроль мав би предявити один з документів, який передбачений ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянами України», який відповідно дає право громадянину України на виїзд з України і вїзд в Україну.

Проте, при спробі перетину кордону ОСОБА_1 не предявив відповідний документ який надає право на перетин державного кордону України, громадянам України. При цьому він при виїзді з України в пункті пропуску пред'явив власний закордонний паспорт громадянина Р.ОСОБА_2, який в даному випадку, йому як громадянину України, не дає право на перетин державного кордону України.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а суб'єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

З огляду на викладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 здійснив спробу перетину державного кордону України без відповідних документів, які надають право на перетин кордону громадянами України, які передбачені ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянами України».

Таким чином, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.204-1 КУпАП як: перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів, оскільки, в судовому засідання достовірно встановлено, що він здійснив спробу перетину державного кордону України, без відповідних документів.

Слід зазначити, що незважаючи на принцип єдиного громадянства (п.1 ч.1 Закону України «Про громадянство»), законодавством України не передбачено відповідальність за отримання громадянином України громадянства іншої держави та правових наслідків в такому випадку для громадянина України чинним законодавством не передбачено.

І в даному випадку, ОСОБА_1 як громадянин України притягується до відповідальності не за наявність у нього громадянства іншої держави, а саме за спробу перетину державного кордону України, без відповідних документів.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, характер вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю, за можливим призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.204 -1 КУпАП .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Судовий збір по справі згідно з Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року становить 352,40 грн., який слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

На основі викладеного та керуючись ст.204-1, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, громадянина України, маючого дві адреси: вул. 9-го січня, буд.86, м. Тираспіль, ОСОБА_2 та вул. Дюковська, буд.149, м. Одеса, судовий збір у розмірі 352,40 грн. на користь держави.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Реквізити для зарахування до державного бюджету:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106,

,

банк отримувача :Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

код банку отримувача: 820019,

рахунок отримувача: 0001,

код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О. В. Іванова