ПОСТАНОВА

Справа № 137/83/18

29.01.2018 3/137/32/18

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Літинського ВП Калинівського ВГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, з даних адмін матеріалу працюючого ТОВ «Шляхбуд» м. Вінниця, за ч.3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2018 р. о 19:30 год. по вул. Жовтневій, в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 в третій раз протягом року керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, результат 1, 45 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння яка двічі протягом року піддавалися адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння.

Правопорушник ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився проігнорувавши виклик суду, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином (а.с. 11-12), будь-яких клопотань на адресу суду не надав. Таким чином вважаю, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 умисно не з'являється у судове засідання, не повідомляє про причини неявки, не цікавиться ходом розгляду справи (хоча про існування якої йому відомо), у зв'язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд матеріалу про адміністративне правопорушення провести у відсутність правопорушника.

Так, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2016 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 8).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с. 10).

Винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 130 КК України повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 261121 від 04.01.2018 (а.с. 3), показаннями приладу Драгер, результат 1,45 ‰ (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного спяніння складеного за участі свідків складеного за участі свідків (а.с. 4).

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1А, слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 3 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня її винесення

Суддя: Гопкін П. В.