Номер провадження: 33/785/1831/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Гірняк Л.А., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розпочате на підставі протоколу № 42/2018, складеного 25 липня 2018 року, за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрите на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

27.07.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси з ДВБ Національної поліції України надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

ДВБ Національної поліції України притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за те, що перебуваючи на посаді професора кафедри адміністративного права та адміністративного процесу ОДУВС, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у десятиденний строк про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП..

Старший оперуповноважений Одеського управління ДВБ НП України капітан поліції ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_3, перебуваючи на службі в Національній поліції України на посаді професора кафедри адміністративного права та адміністративного процесу факультету № 2 Одеського державного університету внутрішніх справ, відповідно до Наказу ОДУВС від 22.01.2016 року № 07 о/с, маючи спеціальне звання підполковник поліції, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

27.09.1997 року ОСОБА_3 склала Присягу працівника органів внутрішніх справ України.

16.08.2017 року ОСОБА_3 обдарована обєктом житлової нерухомості - квартирою, загальною площею 50.8 кв. м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, за адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 129 677, 42 гривень.

Тобто упродовж періоду часу з 00:00 год. 17.08.2017 року по 23:59 год. 26.08.2017 року у ОСОБА_3 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Опрацюванням відомостей з Реєстру встановлено, що ОСОБА_3 несвоєчасно подала повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме набуття право власності на нерухоме майно квартиру загальною площею 50.8 кв. м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, за адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 129 677, 42 гривень.

Таким чином, на думку особи, яка склала вказаний протокол, ОСОБА_3, будучи субєктом, на якого поширюється вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», в їх порушення несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, чим, на думку поліцейського, який склав вищевказаний протокол, вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Старший оперуповноважений ОУ ДВБ НП України капітан поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що оскільки ОСОБА_3 відмовилася від підписання протоколу, були запрошені свідки з метою фіксування відмови ОСОБА_3 від підпису протоколу, у звязку із чим в протоколі розписувалися свідки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, не визнала та пояснила, що вона не приймала Присягу поліцейського та не перебуває на відповідній посаді у Національній поліції України. Присяга, яку вона приймала, на сьогоднішній час не чинна, оскільки приймалася відповідно до Закону України «Про міліцію», який також на теперішній час не чинний. А професор ОДУВС не є субєктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, згідно п. п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», тобто не є поліцейським, оскільки не працює на відповідних посадах Національної поліції України та не складала Присягу поліцейського, відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» від 20 серпня 2015 року.

Заслухавши думку прокурора, оперуповноваженого, який склав вищевказаний протокол, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, яка підтримала свої письмові пояснення, ретельно дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_3 від 25.06.2018 року, копію Присяги працівника органів внутрішніх справ від 27.09.1998 року, поясненнями ОСОБА_6 від 25.07.2018 року, пояснення ОСОБА_7 від 25.07.2018 року, письмові пояснення ОСОБА_3, пояснення, надані під час розгляду адміністративної справи, вважаю ОСОБА_3 невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушенні, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.На дану постанову прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вищезазначена постанова, відносно відповідальності ОСОБА_8 є незаконною, наводить відповідні доводи та просить скасувати постанову, винести нову, якою притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_8, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розпочате на підставі протоколу № 42/2018, складеного 25 липня 2018 року, за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

24.10.2018 року на вищезазначену постанову прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року та прийняти нову постанову , якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як субєкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_8, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року, якою провадження за по справі відносно ОСОБА_8 закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Санкція ч. 1 ст 172-6 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від пятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015, від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_8, тому можливість прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачена поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року відносно ОСОБА_3.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ч.2 ст.7; ч.3 ст.8; ст. 293; ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розпочате на підставі протоколу № 42/2018, складеного 25 липня 2018 року, за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрите на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення повернути апелянту.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9