Справа № 214/6383/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 січня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого майстром ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2017 року о 14.55 год. ОСОБА_3 керував автомобілем марки ВАЗ 21013, р/н Ч9476ДП, по автодорозі по вул. Співдружності біля буд.№40 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу алкотесту «Драгер 6820» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 ПДР України.

В судовому засідання захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 заперечувала обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та вважала недоведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. За даних обставин просила справу закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судове засіданні в черговий раз не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, у тому числі через свого захисника. Заявлене його захисником ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечення явки в судове засідання її довірителя суд оцінює критично з огляду на відсутність доказів поважності його неодноразово неприбуття до суду.

Такі дії, а також явне зловживання ОСОБА_3 наданими йому процесуальними правами, що стало причиною неодноразових відкладень розгляду справи, суд розцінює як намір умисного затягування розгляду справи задля забезпечення можливості уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

За даних обставин, з метою дотримання розумного розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, присутності в судовому засіданні захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2, що виключає допущення судом порушення його права на захист, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обовязкової участі особи, яка притягується до адмінвідповідальності, в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, враховуючи позицію захисника ОСОБА_2, оглянувши відеозапис з боді-камери на диску DVD-R, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 101702 від 26.10.2017 року, рапорту інспектор ПП ОСОБА_5 від 26.10.2017 року слідує, що 26.10.2017 року о 14.55 год. водій ОСОБА_3 керував автомобілем марки ВАЗ 21013, р/н Ч9476ДП, по автодорозі по вул. Співдружності біля буд.№40 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння та від проходження огляду на стан спяніння відмовився.

Факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом до моменту предявлення працівниками поліції вимоги щодо проходження огляду на стан спяніння підтверджується оглянутим судом відеозаписом на диску DVD-R з боді-камери, на якому зафіксовано безпосередньо рух транспортного засобу, його зупинка на вимогу працівників поліції, повідомлення причини зупинки (запис № , № ).

При цьому, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного спяніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, наявність яких є очевидною згідно відеозапису на диску DVD-R з боді-камери, в розумінні п.п.2,3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року (далі за текстом Інструкції), є безпосередніми підставами для предявлення працівником поліції водієві вимоги пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія порушення п.2.5 ПДР України та склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оглядом відеозапису з боді-камери на диску DVD-R встановлено, що працівники поліції з дотриманням процесуального порядку, встановленого Інструкцією, предявили ОСОБА_3 вимогу пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного приладу алкотесту «Драгер 6820» безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу. Однак від проходження огляду ОСОБА_3 категорично відмовився, посилаючись на відсутність в цьому необхідності, оскільки підтвердив, що дійсно вживав спиртні напої та перебуває в сталі алкогольного спяніння (час запису 14:57, запис № ).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Так, після отримання відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, інспектор ПП запропонував ОСОБА_3 пройти огляд в КП «Криворізький ПНД» ДОР, тим самим виконав вимоги п.7 розділу І Інструкції, на що водій погодився.

Однак, як встановлено судом за результатами огляду відеозаписів з боді-камери № , № , в приміщенні медичного закладу о 15.34 год. 26.10.2017 року ОСОБА_3 знову відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, в черговий раз підтвердивши, що перебуває в нетверезому стані. Вказані обставини підтверджуються відповідними відмітками у висновку від 26.10.2017 року №2409.

Факт свідомої відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, присутніми безпосередньо під час відмови водія, що також зафіксовано на оглянутому судом відеозаписі.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення .

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що « …будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі…».

Таким чином, на переконання суду, наявний обсяг доказів та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини свідчать про співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків та неспростовних презумпцій факту допущення ОСОБА_3 порушення п.2.5 ПДР України, дійсність факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за наявності явних ознак такого стану у водія, а відтак і поза розумним сумнівом доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмова водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Самі по собі доводи захисника ОСОБА_2 стосовно відсутності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, не підтверджені жодними обґрунтованими аргументами та допустимими доказами суд розцінює як захисну версію та намір забезпечити уникнення особи від відповідальності.

Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_3, який від явок до суду ухилявся, а також з огляду на його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-35, 40-1, 130 ч.1, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко