Справа № 136/90/18
ПОСТАНОВА

іменем України

12 лютого 2018 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Липовецького відділення поліції Немирівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу, 14.01.2018 о 18:00 год. на автодорозі м. Липовець по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_2, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 14.01.2018 о 18:00 год. на автодорозі м. Липовець по вул. Шевченка він дійсно був зупинений працівниками поліції, які вказали на наявність у нього ознак алкогольного спяніння та одразу ж зобовязали проїхати до медичного закладу, не запропонувавши на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд, хоча він не заперечував, так як алкогольних напоїв не вживав. В медичному закладі огляд проводився за допомогою приладу Драгер, лікар надав на підпис висновок та вказав розписатись у графі, що ознак алкогольного спяніння у нього не виявлено. Він вважав, що лікар встановив, що він тверезий, тому проставив підпис у вказаній ним графі, оскільки в іншому випадку згоден був здавати зразки біологічного середовища. Хвилин через 30 поліцейський почав складати протокол про адміністративне правопорушення, звинувачуючи його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. На його пропозицію здати кров, поліцейський відмовив, сказавши, що вже пізно та результати мають відображення у висновку, що він підписав особисто. Надати документи на підтвердження кваліфікації лікаря з метою скаржитись на нього, бо вважав, що лікар із поліцейським у змові, оскільки будь яких ознак спяніння у нього не було, а у висновку він розписався про те що тверезий, йому також було відмовлено. Всі тести Ромберга і пальцеву пробу він здав без зауважень.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

На підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння до матеріалів справи додано висновок Липовецької центральної районної лікарні №1 від 14.01.2018, відповідно до якого констатовано, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння 1,11‰.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного спяніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцієюпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), яка 09.11.2015 року затверджена Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

У п.6 Інструкції зазначено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби) за наявності ознак у водія, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Пунктом 7 Інструкції, визначено дії поліцейського у разі незгоди водія транспортного засобу з результатами огляду, проведеного поліцейським, відповідно до якого такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя). У разі незгоди з результатами огляду, особі надається форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, яка наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, а поліцейський зобовязаний доставити таку особу до медичного закладу зметою забезпечення достовірності результатів огляду водія транспортного засобу, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Із пояснень особи, яка притягується до відповідальності судом було встановлено, що поліцейським не було дотримано порядку проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, а доставлено ОСОБА_1 одразу ж до медичного закладу.

Як убачається із Висновку щодо результатів огляду від 14.01.2018, який складений за наслідками проведеного ОСОБА_1 огляду у Липовецькій ЦРЛ, останній проставив свій підпис в графі де зазначено, що ознак алкогольного спяніння не виявлено, вказаний підпис не застережено та інший Висновок не складено, не зважаючи на те, що такі бланки не є бланками суворої звітності, що узгоджується із поясненями ОСОБА_1 наданими ним у судовому засіданні.

Зі змісту Акту медичного огляду № 1 від 14.01.2018, який був витребуваний судом, встановлено, що огляд ОСОБА_1 був проведений із застосуванням проби Ромберга та технічного приладу Драгер 6820, останній показав 1,11‰.

Судом встановлено, що результати огляду, проведені лікарем, які мають відображення у Акті та Висновку, поліцейським не зазначено у самому протоколі про адміністративне правопорушення, яким висунуто особі обвинувачення, що позбавило особу будувати захист від висунутого їй обвинувачення.

Згідно п.4 Інструкції метою огляду у закладах охорони здоров'я є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи лікарем закладу охорони здоров'я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, шляхом використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, відповідність яких підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Також визначено можливість відібрання зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, з метою визначення достовірних результатів стану особи та виключення будь-яких сумнівів.

Судом встановлено, що при медичному огляді ОСОБА_1 на стан спяніння зразки біологічного середовища для лабораторних досліджень в нього не відбирались з метою виключення сумнівів щодо його стану, на незгоду з якими він указав у протоколі.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що висновок Липовецької ЦРЛ щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан спяніння складений 14.01.2018 не може слугувати як достовірний доказ, оскільки щодо нього маються сумніви.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

З наведених вище мотивів висновок Липовецької ЦРЛ щодо результатів медичного огляду №1 від 14.01.2018 не може бути покладено в основу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, з урахуванням встановлених обставин в судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки обставини, що викладені в протоколі не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим провадження у справі слід закрити за статтею 247 ч.1 п.1 КУпАП, тобто за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 12, 13, 23, 27, 33, 34, 35, ч. 1 ст. 130, 221, 251, 276, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д.Т. Кривенко