Справа № 154/2355/17 Провадження №33/773/41/18 Суддя в 1 інстанції: Каліщук А. А.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., з участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 серпня 2017 року о 23 год. 15 хв. по вул. Шевченка, 59 в м. Володимир-Волинському керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на її незаконність та необґрунтованість через неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також вказує на порушення порядку проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим, постанову слід скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що він не брав участі у розгляді справи, а про існування оскаржуваної постанови дізнався 05 грудня 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3., який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, копію постанови від 17 листопада 2017 року отримав лише 05 грудня 2017 року, а скаргу подав 15 грудня 2017 року, тому строк апеляційного оскарження постанови йому слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції незаконно розглянув справу без його участі, не підтверджується матеріалами справи.

Суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на адресу проживання ОСОБА_2, вказану останнім в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявним в даному протоколі його особистим підписом, який засвідчує факт ознайомлення останнього зі змістом цього процесуального документу. Усі судові повістки повертались на адресу суду з відміткою «за терміном зберігання». ОСОБА_2 в судове засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Він та його захисник ОСОБА_3, з яким він уклав 09 жовтня 2017 року договір про надання правової допомоги № 378/17 неодноразово подавали заяви про відкладення розгляду адміністративної справи. Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_2 про виклик до суду. З доводами, які викладені в постанові суду, про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 повністю погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції не порушив вимоги законодавства та правильно розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення повністю доводиться зібраними по справі письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №150348 від 29 серпня 2017 року, висновком лікаря Володимир-Волинського ТМО від 28 серпня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 4), розпискою ОСОБА_2 (а.с. 6), згідно якої останній зобов'язується не керувати транспортним засобом до повного витверезення.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння і в його діях є склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки останній пройшов огляд в Володимир-Волинському ТМО, де лікарем було підтверджено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином висновки судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, правильно врахував зазначені обставини, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_2 безальтернативне адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 апеляційний суд не знаходить.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 листопада 2017 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 листопада 2017 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя