АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, а його висновок про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зазначає, що за кермом автомобіля під час його зупинки працівникам поліції була інша особа, а він перебував в якості пасажира, у зв'язку з цим відмовився проходити огляд на стан сп'яніння.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі чи його захисника, а про прийняття оскаржуваної постанови дізнався лише 01.12.2017 року, після чого звернувся до суду.

Суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що судове засідання відбулося у його відсутності, при цьому матеріали справи не містять даних про те, що його було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, а також про те, що йому надсилалася копія судового рішення, а тому не спростовують доводи апелянта про те, що про прийняте судом рішення йому стало відомо лише 01.12.2017 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03.03.2017 року о 04 год. 35 хв. керував автомобілем марки «Волга», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Ярослава Івашкевича, 8-А в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається зі складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад обставин вчиненого водієм правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію та особу, яка його вчинила. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, окремими показаннями яких засвідчується факт відмови ОСОБА_1, від проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер та у медичній установі, що не заперечується і самим правопорушником у апеляційній скарзі.

Допитаний в суді апеляційної інстанції працівник патрульної поліції ОСОБА_4 повідомив, що ним у складі екіпажу поліції дійсно 03.03.2017 року був зупинений автомобіль «Волга», водій якого мав ознаки алкогольного сп'яніння. Оскільки від проходження огляду на стан сп'яніння водій у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв'язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується висновок суду про те, що саме він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз