Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року,

встановив:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 31 жовтня 2017 року об 00 год. 35 хв. на пр. Молоді в м. Луцьку Волинської області, керував автомобілем марки «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати та постановити нову, якою провадження в даній справі закрити. Посилається на те, що судом порушено норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто у його відсутності у зв'язку з чим порушено його право на захист.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження цього судового рішення, оскільки він не був присутній на розгляді справи судом, а копію постанови від 14 грудня 2017 року отримав лише 03 січня 2018 року.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

А тому відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 на розгляді справи присутній не був, а рішення місцевого суду - постанову судді від 14 грудня 2017 року отримав лише 03 січня 2018 року, то на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст. 294 КУпАП ним був пропущений з поважних причин у зв'язку з чим підлягає поновленню.

Як вбачається з апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_2, наданих в ході розгляду справи апеляційним судом, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вказує про порушення місцевим судом його права на захист при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього.

Проте, такі доводи апелянта до уваги судом не беруться з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі.

Так, матеріалами справи достеменно стверджується, що ОСОБА_2 викликався в судове засідання на 22 листопада 2017 року (а.с.10), і у зв'язку із перебуванням ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні та відповідно до поданої ним до суду заяви, розгляд справи було відкладено на 14 грудня 2017 року (а.с.11, 12).

Як вбачається з матеріалів справи телефонограмою ОСОБА_2 25 листопада 2017 року о 11 год. 08 хв. було повідомлено про перенесення розгляду справи на 14 грудня 2017 року, тобто, у строк передбачений ч.1 ст.277-2 КУпАП (а.с.13).

14 грудня 2017 року об 09 год. 00 хв. від ОСОБА_2 до суду по електронній пошті надійшла його заява про відкладення розгляду справи, з посиланням на те, що він не може прибути на розгляд справи у зв'язку з продовженням лікування амбулаторно (а.с.14-15), проте будь-яких підтверджуючих документів про це суду завчасно не надав.

Враховуючи те, що будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджували б ту обставину, яка перешкоджала ОСОБА_2 з'явитись на розгляд справи 14 грудня 2017 року, останній суду не надав і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду справи.

А тому, посилання апелянта на незаконність оскаржуваної постанови з підстав порушення судом норм процесуального права на увагу суду не заслуговує, так як спростовується вищенаведеним.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції в повному обсязі дотримався дані вимоги закону та обґрунтовано призначив ОСОБА_2 безальтернативне адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя