АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/210/18 Головуючий І інстанції -
Справа № 640/19/17 Чередник В.Є.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

14 лютого 2018 суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Не погодившись з постановою суду, 02.02.2018 року ОСОБА_3 через поштове відділення подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови районного суду (а.с. 23-40).

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_3 зазначає, що строки на апеляційне оскарження пропустив у зв'язку з відрядженням до м. Києва. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року (а.с. 24).

При вивчені матеріалів справи та апеляційної скарги встановлені підстави для відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частина 3 ст. 8 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Законом чітко визначено строки звернення з апеляційною скаргою, будь-яких застережень з цього приводу КУпАП не містить.

Згідно ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

З матеріалів справи видно, що районний суд відповідно до ст. 277-2 КУпАП неодноразово вживав заходи для повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію не отримував, до суду не з'являвся (а.с.9-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, районним судом після винесення постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності 15.03.2017 року за вих. № Ч-14 направлена копія оскаржуваної постанови суду (а.с. 17).

Крім того, 01.12.2017 року ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи (а.с. 20).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Звертаючись з апеляційною скаргою більш ніж через десять місяців з дня винесення постанови ОСОБА_3 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації права на оскарження постанови районного суду від 15.03.2017 року у встановлений законом десятиденний строк.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно, у поновленні строку необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко