Справа № 186/1576/17
Провадження № 3/0186/2/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

02 лютого 2018 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Кривошеї С.С.,

при секретарі Кравченко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого помічником начальника дільниці шахти «Ювілейна» ВСП «ШУ Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», громадянина України, у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він 05 грудня 2017 року о 01 годині 30 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, та на вимогу працівників поліції у присутності свідків, відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 Сергійович вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та надав суду клопотання, в якому прохав суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення посилаючись на те, що 04 грудня 2017 року, приблизно о 21.00 годині, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3, вирішили піти до кафе «Барса» відпочити. Це рішення було спонтанне. У звязку з тим, що при цьому були на автомобілі НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 та який був за кермом, вирішили залишити його біля магазину «АТБ», оскільки там освітлена стоянка, де завжди знаходяться люди, та стоять таксі, які навіть не треба викликати. Залишивши автомобіль, вони сіли у таксі та поїхали до кафе. Там вони разом з ще одним товаришем - ОСОБА_4 відпочивали до його закриття.

05 грудня 2017 року, приблизно о 01 годині, він та ОСОБА_3 викликали таксі, щоб їхати додому, а ОСОБА_4 сказав, що хоче прогулятися, та пішов додому пішки. Андрій згадав, що забув у своєму автомобілі документи та запропонував йому зїздити до «АТБ», та ще трохи постояти. Приїхавши до «АТБ», ОСОБА_3 сів до автомобіля та став забирати з бардачка документи, а він пішов за водою. Коли він повернувся, підійшов до дверей водія, бо думав, що ОСОБА_3 сидить там, хотів погукати його, щоб йти. Відкривши двері, він побачив, що ОСОБА_3 сидить на місці пасажира, він сказав ОСОБА_3, що треба йти, та закрив автомобіль. В цей час до нього підійшли співробітники поліції, та поліцейський Першотравенського ВП ОСОБА_5 став вказувати, що він їхав за кермом в стані алкогольного спяніння.

Він одразу повідомив про обставини, зазначені вище, пояснив, що він не їхав за кермом взагалі. Натомість поліцейські майже силком, під погрозою того, що силою це зроблять, наказали йому сісти до них в автомобіль та їхати до лікарні для встановлення стану алкогольного спяніння. Коли його привезли до лікарні та запропонували пройти медичний огляд для встановлення факту спяніння, він відмовився, оскільки казав всім, що транспортним засобом не керував.

Незважаючи на це, поліцейський Першотравенського ВП ОСОБА_5 склав протокол, попросив свідків (працівників лікарні) поставити свої підписи у ньому, потім залишився з ним вирішувати питання щодо розміщення автомобіля.

Згодом він дізнався, що поліцейським грубо порушені вимоги чинного законодавства, зокрема процедура виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння, що призводить до не доведення обєктивної сторони правопорушення.

Так. згідно п.6 та п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України. Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія з результатами огляду на стан спяніння, проведеного поліцейським, огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спянінню або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під вплив лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляде на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Тобто навіть, якщо припустити, що він керував транспортним засобом, першочергово огляд його на місці зупинки транспортного засобу (чого взагалі не відбувалося, транспортний засіб не зупиняли, він стояв на місці) не проводився взагалі, жодних свідків на тому місці, де стояв автомобіль, не було, інспектор не розяснив його права, не надавав спеціальний технічний засіб для попереднього встановлення його стану.

Пунктом 7 розділу II зазначено, що установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 9 передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто вбачається, що лише наявність результатів СТЗ більше 0,2 проміле, є підставою, в разі його незгоди з результатами, доставити його до лікарні для проведення відповідного огляду. Проте всього цього зроблено не було.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вони не були свідками його відмови від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу, як того потребує зазначена вище Інструкція.

Також одним з опосередкованих доказів його невинуватості вважає відсутність протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, адже він є законним власником автомобіля, що також викликає сумніви у законності дій працівників поліції.

Окрім того, звертає увагу суду на те, що дії поліцейських також повинні відповідати вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07 листопада 2015 року, який в частині оформлення матеріалів по ст.130 КУпАП дублює вищезазначені положення, зокрема, за п.4 розділу ІХ - огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Також зазначає, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягується до адміністративної відповідальності фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так. ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

В цьому розрізі Конвенція вказує на презумпцію невинуватості, на те, що суд повинен безпосередньо досліджувати докази по справі, не сприймаючи письмові покази свідків, особи, що притягується до відповідальності, надані поліцейським. Тобто, щодо його свідчень в протоколі, а також даних на місці, - він знаходився в підвищеному психоемоційному стані, діяв буквально «під диктовку» поліцейських, як необізнана людина.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Ці норми свідчать про те, що в разі недотримання певної процедури доказування обєктивної сторони правопорушення, не можна казати про винуватість особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює медичною сестрою приймального відділення Першотравенської ЦМЛ, у них за час чергування дуже багато випадків, коли поліція привозить людей. Вона не може згадати конкретно даний випадок. Навіть зараз дивлячись на правопорушника, вона його не може згадати. На скільки вона розуміє, дана особа відмовлялась проходити медичний огляд на стан алкогольного спяніння. Підпис у протоколі про адміністративне правопорушення її, але дану особу вона згадати не може. Лікар ОСОБА_6 часто чергує у приймальному відділенні. 19 грудня 2017 року у приймальне відділення поставили камери, тому на даний час вони можуть переглядати відео, але 05 грудня 2017 року ще не було відеозйомки. Вона смутно пригадує, що він наче був не один і відмовлявся пройти медогляд.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив суду, що в кінці листопада чи на початку грудня 2017 року, він чергував у приймальному відділенні Першотравенської центральної міської лікарні. Приблизно о 04:00 годині в супроводі працівників поліції було доставлено ОСОБА_1, для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння. ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд у його присутності, присутності медичної сестри та працівників поліції. Потім працівники поліції та ОСОБА_1 вийшли. На приймальному відділенні вони перебували приблизно 5-7 хвилин. ОСОБА_1 при ньому чітко сказав, що відмовляється від медичного огляду. Після чого, працівниками поліції було складено протокол та відібрані пояснення. Обставини за яких було доставлено правопорушника до лікарні йому невідомі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 04 грудня 2017 року вони з ОСОБА_1 залишили належний йому автомобіль НОМЕР_1 біля супермаркету «АТБ», та направились до кафе «Барса». У кафе, вони знаходились до його закриття. Потім, вони з ОСОБА_1 викликали таксі та поїхали до супермаркету «АТБ», щоб забрати документи з автомобіля. Коли він забирав документи з автомобіля, до них підійшли працівники поліції та сказали, що вони керували транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Після чого, працівники поліції відвезли їх до приймального відділення Першотравенської ЦМЛ. Що було у приймальному відділенні, він не знає, оскільки стояв на вулиці і до приміщення не заходив. Автомобіль, який стояв біля супермаркету «АТБ», належить йому. Він не знає, чому працівники поліції вирішили, що саме ОСОБА_1 керував ним.

Допитаний у судовому засіданні поліцейський СРПП №4 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області старший сержант поліції ОСОБА_5 підтвердив суду, що він законно склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, і що саме останній керував транспортним засобом марки ВАЗ-2109, д/н НОМЕР_3.

Вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому адміністративна справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Отже, обовязковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом в стані спяніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Такий порядок огляду на стан сп'яніння визначений ст.266 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За приписами ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як визначено п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку), огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, відповідно до п.1.6. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.1.7. у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя.

З наведеного виходить, що для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як стверджує в своїх поясненнях ОСОБА_1, пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу йому ніхто не пропонував.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, або він висловив незгоду з результатами такого огляду, як це передбачено п.1.6 Інструкції, п.3 Порядку, так і ч.2 ст.266 КУпАП.

З відеозапису, який знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 при розмові з працівником поліції, вимагав у останнього надати маршрутний лист. Чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом та чи знаходився він у стані алкогольного спяніння з даного відеозапису встановити неможливо.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Оскільки працівниками поліції не було дотримано порядку огляду водія на стан сп'яніння, висновок працівника поліції про відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння є необґрунтованим.

Крім цього, свідок ОСОБА_3 надав суду пояснення про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, так як зазначений у протоколі транспортний засіб належить йому.

Пояснення свідка ОСОБА_3 та правопорушника ОСОБА_1 про те, що останній не керував автомобілем НОМЕР_4, не спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284, 294 КУпАП, - суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, в зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

СУДДЯ: /ОСОБА_8./

Постанова набирає законної сили:_______________________

Строк пред'явлення постанови до виконання ________________________________