Номер справи 703/3479/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

30 жовтня 2017 року поліцейським ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 складено протокол серії БР №058760 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_2, відповідно до якого, він 30 жовтня 2017 року близько 02 години 00 хвилин по вул. Мазура біля будинку №12 в м. Сміла Черкаської області, керував автомобілем «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду у встановленому порядку для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 надав покази, що 30 жовтня 2017 року близько 02 години він очікував приїзду з м. Київ свого зятя ОСОБА_4. Приблизно за пів години до цього, ОСОБА_4 зателефонував йому на телефон, при цьому розбудив його, та повідомив, що вже підїжджає до м. Сміла. Він одягнувся та вийшов на вулицю. Денис приїхав на автомобілі «Пежо Партнер» передав йому речі та повідомив, що дуже бажає закурити та має сходити до магазину за цигарками. Коли ОСОБА_4 пішов до магазину, який розташований на відстані приблизно 20 метрів, він залишився біля автомобіля та сів за його кермо, оскільки на вулиці йшов дощ. В автомобілі він чекав коли повернеться ОСОБА_4, оскільки їм потрібно було обговорити ще деякі питання. Двигун автомобіля був вімкненим. В цей час позаду підїхав якийсь автомобіль та зупинився, оскільки автомобіль, в якому він знаходився заважав його руху. Він вийшов з автомобіля, щоб повідомити водієві іншого автомобіля, що потрібно трохи почекати, поки повернеться водій автомобіля, в якому він знаходився. З автомобіля вийшов старший сержант ОСОБА_3, який його впізнав, та все одно попрохав його предявити посвідчення водія. Він повідомив, що це не його автомобіль, та коли прийде водій, то надасть усі необхідні документи. Проте працівник поліції наполягав на наданні йому документів, у звязку з чим він повідомив, що при собі таких не має, так як тільки що вийшов з дому. Він зателефонував ОСОБА_4 та повідомив про зазначені події, після чого працівники поліції запропонували йому проїхати до ОСОБА_1 для встановлення його особи, на що він погодився. У ОСОБА_1 на нього склали адміністративні протоколи про керування транспортним засобом без посвідчення водія та у стані алкогольного спяніння. Однак, автомобілем «Пежо» він не керував, у звязку з чим жодного правопорушення не вчиняв. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння він відмовився так як не був водієм, а лише перебував у автомобілі з вимкненим двигуном, який не рухався, та не зобовязаний був проходити такий огляд. Він має посвідчення водія. Автомобіль «Пежо» по факту належить йому, оскільки він нещодавно обмінявся автомобілями зі своїм знайомим. Так як він мав пересвідчитися, що автомобіль, який він обміняв є в справному стані, знайомий дозволив йому поїздити тиждень, що впевнитися у цьому. ОСОБА_5 ОСОБА_4 являється його родичем та ліпше орієнтується в автомобілях, він приблизно тиждень їздив на автомобілі «Пежо», щоб визначити його технічний стан. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_6 пояснив, що працівниками поліції фактично відбулося адміністративне затримання ОСОБА_2, однак у даному випадку жодного доказу того, що останньому при цьому надано захисника або повідомлено центр безоплатної правової допомоги про затримання, матеріали справи не містять. Отже, працівниками поліції було порушено право ОСОБА_2 на захист, в звязку з чим документи, які були складені в ОСОБА_1 є недопустимими доказами. Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були допущені порушення чинного законодавства, оскільки такий містить виправлення в даті народження ОСОБА_2, не зазначені ознаки, за якими працівники поліції дійшли висновку, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння, незазначені адреси проживання свідків. Крім того, як вбачається з протоколу, ОСОБА_2 зазначив, що він у стані алкогольного спяніння не перебуває, однак у поясненнях свідків зазначено, що такий визнав факт вживання алкогольних напоїв. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено документ, на підставі якого, працівники поліції встановили особу ОСОБА_2 Вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_2, який притягується до адміністративної відповідальності, є його знайомим та перебуває з ним у дружніх стосунках. В ніч з 29 на 30 жовтня 2017 року він перебував у своєї матері, яка проживала на той час ІНФОРМАЦІЯ_3, якій він допомагав по господарству. Близько 02 години, коли збирався додому, він викликав таксі, щоб їхати додому. Він вийшов з квартири та чекав на автомобіль таксі біля підїзду будинку №18 по вул. Мазура в м. Сміла. В цей час він побачив, як до двору будинків заїхав автомобіль та зупинився біля підїзду будинку №12 по вул. Мазура, де мешкає ОСОБА_2. З даного автомобіля вийшов водій до якого підійшов інший чоловік. Вони поспілкувалися та водій пішов у його напрямку, а інший чоловік залишився біля автомобіля. Коли водій підійшов поближче до нього, то він впізнав у ньому зятя ОСОБА_2. В них виникла розмова, під час якої вони пройшли до кафе для придбання зятем ОСОБА_2 цигарок, однак кафе було зачинено, відтак вони повернулися до двору будинку №18 по вул. Мазура, де деякий час ще спілкувалися. Після цього зять ОСОБА_2 пішов до свого автомобіля, а він сів до таксі та поїхав додому. Потім, коли він вже перебував на перехресті вулиць ОСОБА_8 та Мазура в м. Сміла, йому зателефонував ОСОБА_4, який повідомив, що ОСОБА_2 затримав наряд поліції за керування автомобілем у стані алкогольного спяніння. Він зустрівся разом з ОСОБА_4 біля кафе «Маяк» та разом на таксі поїхали до ОСОБА_1, де двоє поліцейських звинувачували ОСОБА_2 у тому, що він перебував за кермом у стані алкогольного спяніння. Свідком подій, які відбувалися за участю ОСОБА_2 та працівників поліції, він не був.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_2, який притягується до адміністративної відповідальності, являється його родичем. Приблизно о 01 годині 30 хвилин, дати він не памятає, він повернувся на автомобілі з м. Київ та повинен був заїхати до ОСОБА_2. За десять хвилин до приїзду до будинку, у якому мешкає ОСОБА_2, він зателефонував останньому та повідомив, що він скоро підїде. Приїхавши до підїзду ОСОБА_2, то він вже перебував на вулиці та чекав на нього. Він зупинився на автомобілі неподалік підїзду ОСОБА_2 на дорозі так, щоб інші транспортні засоби могли його обїхати. Він та ОСОБА_2 спілкувалися приблизно хвилину та після цього він пішов до магазину, а ОСОБА_2 сів на місце водія та чекав на нього. ОСОБА_10 сів саме за кермо водія йому невідомо. По дорозі він зустрів ОСОБА_11, який перебував біля підїзду іншого будинку. Вони пішли до магазину, щоб придбати цигарок, однак такий виявився зачиненим. Олександр пригостив його цигаркою та вони ще 5-7 хвилин стояли та розмовляли. Олександр повідомив, що чекає таксі та збирається їхати додому. Після цього вони попрощалися та він пішов до свого автомобіля. В цей час до нього зателефонував ОСОБА_2, який повідомив, що його затримали працівники поліції та повезли до ОСОБА_1 Коли підійшов до свого автомобіля, то він був зачинений, ким саме йому невідомо, та стояв на місці, де він його залишив. Після цього він зателефонував ОСОБА_11 та повідомив йому те, що сталося з ОСОБА_2, та запропонував поїхати разом з ним до ОСОБА_1, на що той погодився. ОСОБА_5 перебував у таксі та в цей час обїжав будинок біля якого вони зустрілися, він вийшов через арку на дорогу, де сів до таксі, в якому перебував ОСОБА_5. У ОСОБА_1 він повідомив працівників поліції, що за кермом автомобіля перебував він, а не ОСОБА_2, однак на це ніхто не зважав. Він бачив як складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2. Це відбувалося в ОСОБА_1 Свідків під час складання адміністративного протоколу він не бачив, однак чув, що свідки були під час затримання ОСОБА_2. Чи пропонували працівники поліції ОСОБА_2 продути алкотестер для визначення стану алкогольного спяніння, він не памятає. При ньому працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного спяніння. Після цих подій ОСОБА_2 йому розповідав, що йому пропонували проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного спяніння. Йому не відомо кому належить автомобіль, на якому він приїхав до ОСОБА_2 у ніч коли останнього затримали, оскільки до свідоцтва про його реєстрацію не дивився. Даним автомобілем користується він та ОСОБА_2.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 пояснив, що точної дати він не памятає, приблизно о 02 годині ночі, він спільно з ОСОБА_3 рухалися в складі екіпажу на службовому автомобілі по вул. Мазура в м. Сміла з району «РПЗ» в напрямку центра м. Сміла. В цей час він побачив, як на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора виїхав автомобіль «Пежо» білого кольору, номерного знаку він не памятає. Він вирішив зупинити вказаний автомобіль для чого був поданий звуковий сигнал про зупинку транспортного засобу, однак автомобіль не зупинився та продовжив рух, при цьому здійснив поворот до будинку №1 по вул. Ржевська в м. Сміла. Він обїхав будинок та підїхав до третього підїзду будинку №12 по вул. Мазура в м. Сміла. Біля даного підїзду автомобіль «Пежо» зупинився та з нього вийшов водій, який побіг через двір у напрямку будинку №3 по вул. Ржевська. Він спільно з ОСОБА_3 наздогнали водія, повернули його до автомобіля. Посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу водій не предявив на протязі всього часу спілкування, в звязку з чим була складена постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Одразу водій не представлявся та повідомляв свої анкетні дані, в звязку з чим водія було доставлено до ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області для встановлення його особи. Після встановлення особи за електронною базою «Армор» на водія був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки від водія був чутний різкий запах алкоголю. На пропозицію пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння водій відмовився у присутності двох свідків у приміщенні ОСОБА_1 Водієм автомобіля «Пежо» було вчинено чотири адміністративні правопорушення. За сукупністю правопорушень складається протокол за вчинення більш грубого адміністративне правопорушення. На той час він вважав, що більш грубим адміністративним правопорушенням, яке вчинив водій «Пежо» було керування у стані алкогольного спяніння транспортним засобом та без посвідчення водія. Запах алкоголю від водія він відчув відразу, як тільки до нього підійшов. Він не памятає чи пропонувалося водієві пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння біля автомобіля водія. Протокол про затримання водія автомобіля «Пежо» не складався, оскільки такий був затриманий менше ніж на одну годину, що виключає складання такого. Центр надання правової допомоги не повідомлявся, оскільки водій «Пежо» не затримувався, а тільки був доставлений до ОСОБА_1 для перевірки правильності зазначення ним своїх анкетних даних. Перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення водієві «Пежо» були розяснені його права, про що таким виконані підписи у протоколі. Ознаками алкогольного спяніння водія автомобіля «Пежо» були: запах алкоголю, поведінка, яка не відповідала обстановці, вяла та незвязна мова, дещо хитався при ході. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються виявлені ознаки спяніння при відмові водія від проходження огляду для визначення стану спяніння. Свідків залучили вже в ОСОБА_1 На місці події свідки присутні не були. Просив приєднати до матеріалів справи відеозапис з місця події. Даний відеозапис виконаний на мобільний телефон. Автомобілем «Пежо» керував водій ОСОБА_2, який перебував у такому один. Це він чітко бачив, оскільки з поля зору, як під час руху, так і після зупинки, автомобіль «Пежо» не втрачав. Відтак у нього відсутні будь-які сумніви, що керував автомобілем «Пежо» саме водій ОСОБА_2. В ОСОБА_1 водієві ОСОБА_2 було запропоновано продути алкотестер «Драгер» та пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння в медичному закладі, однак такий категорично від цього відмовився. Чи знайомий особисто працівник поліції ОСОБА_3 з водієм ОСОБА_2 йому невідомо. Навіть якщо вони були знайомі, особисті дані водія ОСОБА_2, які необхідні для складання протоколу, ОСОБА_3 міг не знати.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що вказані свідки були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, в матеріалах адміністративної справи знаходяться їх письмові пояснення, засвідчені їхніми підписами, та приймаючи до уваги, що визначений ст.38 КУпАП трьохмісячний термін накладення адміністративного стягнення, в разі доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, закінчується саме в цей день, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу без їх допиту у судовому засіданні.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до протоколу БР №058760 від 30 жовтня 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, останній порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Обєктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП виражається у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП судом мають бути встановлені дві обставини обєктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, транспортним засобом та відмова такої від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Під час судового розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_11 пояснили, що 30 жовтня 2017 року автомобілем «Пежо Партнер» керував ОСОБА_4

Разом з тим, ОСОБА_2 являється особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 являється його зятем, а ОСОБА_11, відповідно до його пояснень, являється товаришем як ОСОБА_2, з яким перебуває у дружніх стосунках, та ОСОБА_4, відтак такі являються заінтересованими особами у справі.

Крім того, покази ОСОБА_11 викликають у суду сумніви в їх достовірності з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_11 зазначив, що в ніч з 29 жовтня 2017 року на 30 жовтня 2017 року близько 02 години перебував неподалік біля будинку №12 по вул. Мазура в м. Сміла, де проживає його товариш ОСОБА_2 та бачив, що автомобілем «Пежо» керував ОСОБА_4, при цьому зауважив, що в зазначеному місці перебував, в звязку з тим, що чекав таксі, коли повертався від своєї матері, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, якій допомагав по господарству, а сам проживає в іншому житлі.

Разом з тим, перебування ОСОБА_11 у зазначеному ним місці в зазначений час викликає великі сумніви. Так, ОСОБА_11 народився у 1970 році, а отже його мати на час вказаних подій являлася особою похилого віку. Враховуючи вік матері ОСОБА_11, необхідність особам такого віку відпочинку у нічний час та те що ОСОБА_11 проживає не за місцем проживання своєї матері, суд приходить до висновку, що свідок не міг допомагати їй по господарству близько 02 години 30 жовтня 2017 року.

На думку суду, зазначені покази свідка ОСОБА_11 свідчать про його бажання допомогти своєму товаришу ОСОБА_2 уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачено сплату штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, в звязку з чим суд приходить до висновку, що він не перебував біля підїзду будинку №18 по вул. Мазура в м. Сміла Черкаської області близько 02 години 30 жовтня 2017 року, в звязку з чим не міг бачити, хто в цей час керував автомобілем «Пежо Партнер».

Крім того, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_4, який вказав, що автомобілем «Пежо Партнер» вночі 30 жовтня 2017 року керував саме він, а не ОСОБА_2

Так, як зазначив ОСОБА_4 під час судового розгляду, він повертався з м. Київ та приїхав до будинку, в якому проживає ОСОБА_2, щоб поспілкуватися з останнім.

Будучи допитам в судовому засіданні ОСОБА_2, підтвердив покази свідка ОСОБА_4, та вказав, що за пів години до приїзду ОСОБА_4, такий зателефонував йому та повідомив про свій приїзд, при цьому розбудивши його.

Враховуючи матеріали справи та покази її учасників, суд вважає, що зазначені свідком ОСОБА_4 та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, події відбувалися в період часу з 01 години по 02 годину 30 жовтня 2017 року, відтак розмова між ними була важливою та невідкладною.

Разом з тим, як вбачається з показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11 розмова тривала близько однієї хвилини, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, зазначив, що ОСОБА_4 передав йому речі.

При цьому, свідок ОСОБА_4 незважаючи на те, що він приїхав до ОСОБА_2 близько 02 години ночі та маючи на меті розмову з останнім, відразу по приїзду йде до магазину за цигарками, а ОСОБА_2 залишається чекати його в автомобілі, який, будучи жителем будинку біля якого розташований магазин до якого збирався йти ОСОБА_4, а отже знаючи розклад його роботи, та достовірно знаючи час зустрічі з останнім, не повідомляє його, що магазин зачинений.

Крім того, як вбачається з показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11, коли ОСОБА_4 ходив до магазину по цигарки, він зустрів свідка ОСОБА_11, з яким спочатку спілкувався біля підїзду будинку №18 по вул. Мазура в м. Сміла, потім по дорозі до магазину та виявивши зачинений магазин, повернулися до двору, де ще спілкували біля вказаного підїзду ще 5-7 хвилин.

Отже, враховуючи зазначені покази, суд приходить до висновку, що свідок ОСОБА_4 мав бути відсутнім біля автомобіля «Пежо Партнер», на якому з його слів він приїхав, приблизно 20 хвилин, при цьому ОСОБА_4 не зважав на те, що в автомобілі на нього для розмови чекає в нічний час ОСОБА_2, що суперечить показам свідка ОСОБА_4 в частині мети його приїзду до ОСОБА_2, а саме для розмови.

Зазначені покази свідка ОСОБА_4 суд вважає нещирими та такими, що суперечать одне одному.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи події зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відбувалися у нічний час доби, відтак на автомобілі працівників поліції, які підїхали безпосередньо до автомобіля «Пежо Партнер» мало бути ввімкнено світло фар.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_11, він, перебуваючи біля підїзду будинку №18 по вул. Мазура в м. Сміла, бачив як до підїзду, в якому проживає ОСОБА_2 підїхав автомобіль та бачив чоловіків, які спілкувалися.

Як вбачається з показів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, магазин, до якого пішов свідок ОСОБА_4, розташований неподалік будинку, біля якого розташований був автомобіль «Пежо Партнер».

Враховуючи, що події зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відбувалися у нічний час доби, з місця, на якому спілкувалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_11 значний проміжок часу, чітко видно автомобіль «Пежо Партнер», магазин, до якого ходили вказані свідки розташований неподалік від вказаного автомобіля, відтак вони мали бачити як до вказаного автомобіля підїжджає автомобіль працівників поліції або хоча б світло його ввімкнених фар, однак свідки цього не вказують, що свідчить про нещирість їх показів.

Крім того, відповідно до п.2.1 «б» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року №1371), у документі про реєстрацію транспортного засобу зазначаються, зокрема, прізвище, імя, по-батькові власника транспортного засобу

Як зазначив під час судового розгляду ОСОБА_2, власником автомобіля «Пежо Партнер» являється він, який він придбав шляхом обміну на інший автомобіль без його перереєстрації, при цьому повідомив, що вказаним автомобілем користується ОСОБА_4 приблизно тиждень.

Як вбачається з показів свідка ОСОБА_4, йому невідомо хто являється власником автомобіля «Пежо Партнер» яким він користується, оскільки до свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля він не дивився.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_4, він вночі 30 жовтня 2017 року на автомобілі «Пежо Партнер» приїхав до підїзду, в якому проживає ОСОБА_2, повертаючись з м. Київ.

Враховуючи п.2.1 «б» ПДР України, свідок ОСОБА_4, під час користування автомобілем «Пежо Партнер», зобовязаний був мати при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а отже перед початком руху на такому зобовязаний був перевіряти його наявність при собі, а відтак мав знати, хто є його власником.

Натомість, свідку ОСОБА_4 невідомо хто являється власником автомобіля «Пежо Партнер», що свідчить про те, що він свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля взагалі не бачив, що виключає користування зазначеним автомобілем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що свідок ОСОБА_4 автомобілем «Пежо Партнер» не користується, пересування на ньому не здійснює, а відтак не міг керувати ним в ніч з 29 на 30 жовтня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, суд при вирішенні адміністративної справи відносно ОСОБА_2 не приймає до уваги покази останнього та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_11

Відповідно до пояснень поліцейського ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 наданих під час судового розгляду, 30 жовтня 2017 року о 02 годині, він спільно з ОСОБА_3 рухалися в складі екіпажу на службовому автомобілі по вул. Мазура в м. Сміла з району «РПЗ» в напрямку центра м. Сміла. В цей час він побачив, як на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора виїхав автомобіль «Пежо» білого кольору. На вимогу працівників поліції автомобіль не зупинився та продовжив рух. Зупинився даний автомобіль біля третього підїзду будинку №12 по вул. Мазура в м. Сміла з нього вийшов водій, який побіг через двір у напрямку будинку №3 по вул. Ржевська, якого працівники поліції наздогнали та повернули до автомобіля. Посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу водій не предявив в звязку з чим був доставлений до ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області для встановлення його особи. Після встановлення особи за електронною базою «Армор» таким виявився ОСОБА_2

Такі пояснення ОСОБА_12 суд вважає послідовними та такими, що відповідають дійсності, оскільки він не являється зацікавленою особою при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_2, оскільки такий неприязних відносин з останнім не має, а при складенні відповідного протоколу виконував свої прямі обовязки, покладені на нього державою.

Отже, приймаючи до уваги покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, що він користується автомобілем «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_1, та покази поліцейського ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_2 близько 02 години 30 жовтня 2017 року біля будинку №12 по вул. Мазура в м. Сміла керував автомобілем «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила правопорушення.

Як вбачається з показів поліцейського ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12, приблизно о 02 годині 30 жовтня 2017 року, він спільно з ОСОБА_3 рухалися в складі екіпажу на службовому автомобілі по вул. Мазура в м. Сміла з району «РПЗ» в напрямку центра м. Сміла. В цей час він побачив, як на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора виїхав автомобіль «Пежо» білого кольору. Після зупинки зазначеного автомобіля, наздогнавши водія, який намагався втекти, від останнього відчувався запах алкоголю.

Відповідно до п.8.7.3 ПДР України червоний сигнал забороняє рух.

Згідно п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_5, водій автомобіля «Пежо», як вже встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_2, здійснив рух на червоний сигнал світлофора та від нього було відчувався запах алкоголю, відтак працівники поліції мали законні підстави вимагати у нього документи, що посвідчують його особу.

Відповідно до ч.2 розділу ІІ «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, імя та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)).

Враховуючи зазначену норму Інструкції, суд приходить до висновку, для складання протоколу про адміністративне правопорушення є обовязковим встановлення особи, яка на думку працівника поліції, вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до показів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, близько 02 години 30 жовтня 2017 року працівники поліції вимагали предявити їм документи, що посвідчують його особу, однак таких у нього не було.

Зазначені покази ОСОБА_2 підтверджуються показами поліцейського ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15

Згідно ч.1 розділу III «Оформлення матеріалів про адміністративне затримання» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо його складення є обовязковим, порушника може бути доставлено до органу поліції.

ОСОБА_5, ОСОБА_2 не надав працівникам поліції документ, що посвідчує його особу, відтак суд вважає, що скласти протокол про адміністративне правопорушення неможливо було на місці вчинення правопорушення.

Під час судового розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 надав покази, що працівники поліції запропонували проїхати до ОСОБА_1, на що він погодився.

Враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 добровільно погодився проїхати до ОСОБА_1 без будь-якого впливу зі сторони працівників поліції, час його перебування у ОСОБА_1, який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення становить менше 30 хвилин, відтак суд приходить до висновку, що до ОСОБА_2 такий захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення як адміністративне затримання не застосовувався.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.261 КУпАП про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

ОСОБА_5, як вже встановлено судом, адміністративне затримання ОСОБА_2 не відбувалося, відтак у працівників поліції були відсутні підстави виконувати вимоги ч.2 та ч.3 ст.261 КУпАП.

Суд має зазначити, що ОСОБА_2 сам зателефонував до ОСОБА_4, який згідно показів такого є родичем ОСОБА_2, та повідомив про своє місцезнаходження.

Відповідно до ч.2 розділу ІІ «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як зазначив під час судового розгляду поліцейський ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12, та це не заперечується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, останньому, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, були розяснені його права.

Крім того, розяснення прав ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, серед яких наявні права, передбачені ст.268КУпАП, підтверджується підписом останнього в такому та відсутністю будь-яких клопотань з його боку щодо наміру скористатися правовою допомогою.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що права ОСОБА_2 при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП жодним чином не порушені, в звязку з чим не приймає до уваги доводи його захисника щодо порушення права його підзахисного на захист під час складання відносно нього вказаного протоколу.

Відповідно до ч.6 розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Разом з тим, зазначена Інструкція не забороняє проводити працівникам поліції огляд на стан спяніння водія поза межами зупинки транспортного засобу.

Крім того, згідно ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Зазначеними норами ст.266 КУпАП взагалі не визначено, в якому місці має бути проведений огляд водія на стан спяніння, а визначено лише, що такий має проводитися у присутності двох свідків.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

ОСОБА_5 проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння не заборонено поза межами зупинки транспортного засобу, та враховуючи, що працівниками поліції дотримані вимоги ст.266 КУпАП, а саме проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків, відтак суд приходить до висновку, що такий проведений згідно чинного законодавства, та підстав визнання його неправомірним не вбачає.

Згідно ч.7 розділу ІІ «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Як вбачається з протоколу серії БР №058760 від 30 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, в місяці народження наявне виправлення.

Разом з тим, враховуючи покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, який зазначив, що місяць його народження виправлений на вірний, відтак суд приходить до висновку, що таке виправлення є необхідним для ідентифікації особи порушника.

Згідно ч.9 розділу ІІ «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_2 на вимогу працівників поліції документ, що посвідчує його особу не надав, відтак правник поліції не мав можливості внести відомості про такий документ до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до показів поліцейського ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12, особа ОСОБА_2 була встановлена за допомогою інформаційної бази даних «АРМОР».

Як вбачається з протоколу серії БР №058760 від 30 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, працівником поліції зазначено, що особа встановлена «АРМОР», що враховуючи вищевказані пояснення працівника поліції відповідає дійсності.

Під час судового розгляду захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказав на виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №058760 від 30 жовтня 2017 року, не зазначення в ньому, на підставі якого було встановлено особу ОСОБА_2, ознак алкогольного спяніння, на підставі яких працівники поліції дійшли висновку про знаходження останнього в такому стані, та не зазначені адреси проживання свідків.

Разом з тим, такі недоліки протоколу серії БР №058760 від 30 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_2 є незначними, жодним чином не спростовують наявності в діях останнього ознак адміністративного правопорушення та обставин вчинення такого, а відтак є недостатніми для визнання такого протоколу недопустимим доказом.

Крім того, під час судового розгляду поліцейський ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 зазначив, що ознаками алкогольного спяніння водія ОСОБА_2 були: запах алкоголю, поведінка, яка не відповідала обстановці, вяла та незвязна мова, дещо хитався при ході.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що протокол серії БР №058760 від 30 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 є належним та допустимим доказом.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 30 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівника поліції пройти огляд для визнання стану спяніння у встановленому порядку, пояснивши це відсутністю підстав для цього. Факт вживання алкоголю не заперечував.

Як вбачається з протоколу серії БР №058760 від 30 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, такий заперечив факт вживання алкогольних напоїв.

Разом з тим, такі розбіжності у письмових поясненнях ОСОБА_13, ОСОБА_14 від 30 жовтня 2017 року, та письмових поясненнях ОСОБА_2, записаних у протоколі про адміністративне правопорушення, є несуттєвими, оскільки останній міг змінити свої покази надані при свідках на інші, оскільки будь-якої відповідальності за такі дії не несе.

Крім того, під час судового розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 не заперечував факт його відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується дослідженими під час судового розгляду допустимими доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №058760 від 30 жовтня 2017 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення; письмовими пояснення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 30 жовтня 2017 року, відповідно до яких, ОСОБА_2 30 жовтня 2017 року на пропозицію працівника поліції відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння; показами поліцейського ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 допитаного в судовому засіданні як свідка, відповідно до яких, близько 02 години 30 жовтня 2017 року ОСОБА_2 керував автомобілем «Пежо», після чого від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився.

Згідно довідки начальника ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП протягом року не притягувався.

Як вбачається з показів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, він являється водієм та має посвідчення водія.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, який вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вважаю, що для його перевиховання, стимулювання поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, достатнім є накладення стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі передбаченому законом з позбавленням права керування транспортними засобами, також суд враховує, що альтернативи відповідному стягненню, за вчинення даного правопорушення закон не передбачає.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, ч. 1 ст. 130 КУпАП України,-

постановив:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя О.П.Опалинська