МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Белорукової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07.09.2018 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Тетянівка Березнегуватського району Миколаївської області, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1, 17 липня 2018 року о 07 годині 59 хвилин по вулиці Морській в с. Коблево Березанського району Миколаївської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Lexus RX 350", державний реєстраційний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Медичний огляд проводився за допомогою алкотестеру "Драгер" 6810 прилад № ARАМ -3584. Після проведення тесту цифровий показник становить 2,33 % проміле алкоголю в крові.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 "а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області відносно нього скасувати, провадження по справі закрити.

_____________________________________________________________________________

Провадження № 33/812/9/18 Головуючий у 1-й інстанції: Луста С.А.

Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач апеляційного суду: Міняйло М.П.

Не погоджується із зазначеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що використаний при огляді ОСОБА_1 технічний пристрій не внесений до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР.

Зазначає, що суд в постанові посилається на протокол як доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що є порушення вимог КУпАП, оскільки вважає, що протокол не може бути належним доказом, так як складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Крім того, вказує, що зазначені в протоколі свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на місці проведення огляду не було. З метою перевірки вищевказаних пояснень, зазначенні особи судом викликались для дачі пояснень в суді, але в суд не з'явились, що ставить під сумнів достовірність пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Зазначає, що він не перебував за кермом транспортного засобу, а тому не було підстав для проведення огляду його на стан сп'яніння та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушення вимог ст. 266 КУпАП. В судовому засіданні він та свідок ОСОБА_5 дали показання, щодо керування автомобілем знайомим, якого звати Андрій, а він перебував на задньому сидінні свого автомобіля. Крім того огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився без присутності свідків в районному відділі національної поліції.

Вважає, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.

До того ж наполягає, що належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості його у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, в матеріалах справи немає, що дає суду підстави прийти до висновку про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1) складеному у присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 296 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

ОСОБА_1 від підпису в протоколі та дачі письмових пояснень відмовився.

Пояснення ОСОБА_1 в суді першої інстанції щодо його невинуватості є безпідставними. З огляду на те, що у нього при підписанні протоколу була можливість зазначити з чим саме він не згоден.

В апеляційній скарзі стверджує, що він 17.07.2018 р. не керував транспортним засобом, а за кермом знаходився його товариш, якого звати Андрій, а він перебував на задньому сидінні свого автомобіля, крім того огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився без присутності свідків в районному відділі національної поліції.

Такі твердження ОСОБА_1 є неспроможними так, як вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Так, свідок ОСОБА_6 в письмових поясненнях показав, що він був свідком того, як водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2, який знаходився з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, червоне обличчя. На місці зупинки в його присутності продув газоаналізатор алкотестер «Драгер», показники якого показали 2.33% проміле алкоголю. Крім того відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку та відмовився від підпису у протоколі та дачі письмових пояснень. (а.с.4)

В поясненнях свідка ОСОБА_4 підтверджені ті ж самі обставини, що і в поясненнях свідка ОСОБА_6. (а.с.5).

Покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навів обґрунтованих доводів про це і ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.

Зважаючи на вищезазначені докази та покази свідків районний суд обґрунтовано прийшов до висновку щодо критичного ставлення твердження водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 про те, що не ОСОБА_1 керував автомобілем, а його знайомий, як до твердження наданого з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

На підтвердження зазначеного висновку місцевого суду свідчать і ті факти, що ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 не вказують дані про особу, яка керувала його транспортним засобом, не повідомили вони й працівників поліції про необхідність встановлення цієї особи, яка тимчасово зайшла до аптеки. Крім того ОСОБА_1 не скористався самостійно і за допомогою телефону або за допомогою свідка ОСОБА_5 спробою повернути його особу до працівників поліції для перевірки його доводу про керування автомобілем іншою особою, а саме Андрієм.

Отже, з урахуванням наведеного апеляційний суд обґрунтовано приходить до висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про застосування технічного пристрою при визначенні стану його алкогольного сп'яніння, не внесеного до переліку технічних засобів, що використовуються спецпідрозділами для виявлення та фіксування порушень ПДР - є помилковим, оскільки вказаний пристрій, яким фіксувався його стан алкогольного сп'яніння сертифікований і пройшов повірку відповідно до вимог законодавства. До того ж, факт находження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння він не заперечує.

Посилання ОСОБА_1 на інші доводи, які на його думку не підтверджують його винуватість у вчиненні правопорушення є безпідставними, оскільки вони знаходяться поза межами причинно-наслідкового зв'язку між діянням і наступившими наслідками.

Стягнення за адміністративні правопорушення накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 та ст. 36 КУпАП. При цьому суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обґрунтовано призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07.09.2018 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П. Міняйло