Справа № 460/5100/17 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 33/783/94/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 03 січня 2018 року,

встановив:

цією постановою,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_3,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та згідно ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 340 грн..

Відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про передачу матеріалів у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_3.

Згідно постанови судді, 26.11.2017 року о 01:05 год. на 54 км.+800 м. автодороги Львів-Краковець, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 не виконав вимог працівника поліції про зупинку, подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору та звукової сирени, був заблокований шляхом переслідування в с.Наконечне Друге, чим порушив вимоги пункту 2.4 Правил дорожнього руху України.

Крім цього, ОСОБА_2 26.11.2017 року о 01:05 год. на 54 км.+800 м. автодороги Львів-Краковець керував автомобілем марки Ваз 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передавши матеріали на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_3 для застосування заходів громадського впливу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд при прийнятті постанови необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_3 та не обґрунтував чому до нього неможливо застосувати ст.21 КУпАП, при цьому не врахував тих обставин, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю праці, працює водієм у ФОП ОСОБА_3, і за характером роботи йому необхідно посвідчення водія.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи №460/5100/17, апеляційний суд вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові та не оспорюється в апеляційній скарзі.

При цьому не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що суд безпідставно відмовив у клопотанні ФОП ОСОБА_3 про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу. Приймаючи таке рішення судом враховано як особу ОСОБА_2В так і характер вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст.ст. 33 та 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Беручи до уваги наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 03 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер