ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/109/18 Справа № 173/1919/18 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С.М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

за участю:

адвоката ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 05 липня 2018 року о 20 годині 30 хвилин по вул. Вокзальна, м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). На законну вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі та за допомогою приладу "Драгер", водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також про порушення судом нар матеріального і процесуального права. Стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Також, звертає увагу, що в постанові суду не зазначено, від якого саме огляду і в якому порядку він відмовився, що, на його думку, свідчить про незрозумілість звинувачення. Зазначає, що поліцейським було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини. Зокрема, це підтверджується тим, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я, а також не вчиненням дій поліцейськими щодо відсторонення водія від керування. При наявності суперечливих доказів у справі, суд не викликав свідків і не допитав їх в судовому засіданні, у зв'язку з чим їх письмові пояснення не можна вважати доказами.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 повідомлений про час та дату апеляційного розгляду належним чином та не заперечував про проведення апеляційного розгляду за його відсутності та за участю його захисника. Адвокат ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши думку захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 дотримані в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 05 липня 2018 року о 20 годині 30 хвилин по вул. Вокзальна, м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) та на законну вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі та за допомогою приладу "Драгер", водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дані обставини підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 251914 від 05 липня 2018 року; рапортом інспектора, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест на газоаналізоторі драгер або проїхати до медичного закладу для здачі аналізу на виявлення стану сп'яніння, на що він відмовився, також вони підтвердили, що у ОСОБА_2 були виражені ознаки алкогольного сп'яніння, почервоніння очей, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота.

Крім того, сам ОСОБА_2 надав працівникам поліції пояснення, що 05 липня 2018 року він знаходився на корпоративі у м. Верхівцеве, де йому запропонували випити горілки, на що останній погодився та випив 100 грамів горілки, після корпоративу близько 20 год. 20 хвилин виїхав на своєму автомобілі та згодом був зупинений працівниками поліції.

Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надав в судовому засіданні в суді першої інстанції та підтвердив, що дійсно вживав алкогольні напої 05 липня 2018 року, після чого о 20 годині 30 хвилин був зупинений працівниками поліції.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та його захисника ОСОБА_3 в судовому засіданні про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Пунктом 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримані вищевказані вимоги законодавства та наявними доказами підтверджується, що 05.07.2018 року о 20 годині 30 хвилин ними був зупинений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_2, оскільки останній був не пристебнутим ременем безпеки та при перевірці документів виявлено, що він керував автомобілем без посвідчення водія, а при спілкуванні з ним були виявлені явні ознаки алкогольного сп'яніння. У зв'язку з чим в присутності двох свідків ОСОБА_2 запропоновано пройти тест на газоаналізаторі драгер, на що останній відмовився, а також пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я також відмовився, оскільки не заперечував вжиття ним алкогольних напоїв. Після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказана інформація повністю узгоджується з поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп'яніння повністю спростовуються матеріалами справи.

Крім того, доводи апеляційної скарги, що відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції таке направлення видається у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного чи іншого сп'яніння...), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, а також у випадку забезпечення поліцейським доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв (п.п. 1,8,9 Розділу ІІ Інстуркції).

Проте, ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції у зв'язку з чим направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я.

Окрім цього, Порядок та Інструкція не містять положень про обов'язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп'яніння у разі відмови водія від його проходження.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 про порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи і розцінюються як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків та в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі також не вбачається.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_3 про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент апеляційного розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд розцінює їх такими, які ґрунтуються на власному хибному тлумаченні положень закону.

Так, згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

У справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 судове рішення про накладення на нього адміністративного стягнення, а саме постанова Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року винесена в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, а апеляційний суд здійснює апеляційний перегляд вже прийнятого рішення щодо правильного застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права.

Закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП на стадії апеляційного перегляду судового рішення не є наслідком скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з чим відповідні доводи захисника не можуть бути задоволені.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи всі наявні докази у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун