АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/966/18 Справа № 694/1034/18 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2018 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О. за участю прокурора Гречаника Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року, якою відносно,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя

с.Моринці вул. Жовтнева, 13, Звенигородського району Черкаської області,

громадянина України, перебуває на посаді сільського голови Моринської

сільської ради Звенигородського району Черкаської області,

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ГП 507892, складеного 17.07.2018 року старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу №3 управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_5, ОСОБА_4, являючись головою Моринської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року, відносно ОСОБА_4 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, прокурор Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказана постанова є незаконною, такою, що не ґрунтується на матеріалах адміністративного правопорушення та прямо суперечить вимогам чинного законодавства. Так, відповідно до протоколу ОСОБА_4, будучи особою, на яку відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону поширюється дія цього Закону, без поважних причин несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, оскільки граничний термін подачі був до 01.05.2017, а декларація фактично подана 27.05.2017.

Згідно вимог ч.1 ст.245, ст.280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Закону України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки» (далі по тексту Закон) розвязання проблеми корупції є одним із пріоритетів для українського суспільства на сьогоднішньому етапі розвитку держави.

За своєю правовою конструкцією склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків.

Викладеному вище повністю кореспондує положення, розділу 5 Закону, де зазначено, що одним з найбільш істотних чинників у подоланні корупції є ставлення населення до цієї проблеми.

Разом з тим, відповідно до ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

За наведених вище обставин обґрунтованим є висновок, що звільнення від відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією не тільки нівелює загальні засади антикорупційної політики, а й в подальшому формує хибне враження як у правопорушника, так і в суспільства в цілому про безкарність за вчинення порушень означеного характеру.

Згідно із ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення щодо скарги в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників регіональних прокуратур.

В звязку з вищезазначеним апелянт просив постанову Звенигородського районного суду від 15.08.2018 про звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення та закриття провадження, скасувати. Прийняти нову постанову, згідно з якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити покарання відповідно до санкції вказаної статті.

Заслухавши пояснення прокурора Гречаника Р.І., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Як зазначено у ч.1 ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито, заходів примусового характеру, повязаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_4 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ст.250 КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 р. за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП, щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік субєктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку субєктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Крім того, в п.8 розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. зазначено: «Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст.294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 р. № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких 12 законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. При цьому слід зазначити, що за змістом ч.1 ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження».

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року, якою щодо ОСОБА_4 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП повернути прокурору.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко