ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 лютого 2018 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «Б», квартира 27,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

12.02.2018 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.01.2018 року (суддя Савицький С.І.) адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повернено до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області для усунення недоліків.

На виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.01.2018 року, 12.02.2018 року від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 після усунення недоліків.

Так, 10.12.2017 року інспектором Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, складений протокол серії БР №014151 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №014151 від 10.12.2017 року вказано, що 10.12.2017 року о 16.20 год. по вул. Ізмаїльській, 45 в м. Білгород-Дністровський, ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Свято-Георгіївська почав виконувати маневр обгону на перехресті та ближче 50 м від пішохідного переходу, не переконався, що водій, який рухався попереду, почав виконувати маневр ліворуч, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Daewoo Matiz», д/з ВН5486СК, під керуванням ОСОБА_2, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність згідно із ст.124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 попередньо усно домовилась з ОСОБА_4, розпоряджатися (продати, здати в оренду, заставити, зняти з обліку в органах ДАІ, тощо) належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 715738, виданого РЕВ № 7 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 18 червня 2011 року автомобілем марки «DAEWOO» моделі «MATIZ», 2008 року випуску, обєм двигуна 796, колір - червоний, тип ТЗ - легковий хетчбек, номер шасі (кузова, рами) XWB4A11BV8A171662, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованим у РЕВ № 7 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 18 червня 2011 року, що підтверджується довіреністю, посвідченою 17.06.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яка зареєстрована у реєстрі за №1271.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Daewoo Matiz», д/з ВН5486СК, під керуванням якого в момент ДТП 10.12.2017 року була ОСОБА_2, належить присяжному ОСОБА_4, який приймає участь у розгляді цивільних та кримінальних справ, призначених до розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.

Згідно із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, у судовій справі №495/520/13-к за обвинуваченням ОСОБА_6 суддя Мишко В.В. входить до складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення присяжних, у судовій справі №495/520/13-к за обвинуваченням ОСОБА_6 до складу запасних присяжних входить ОСОБА_4.

Згідно із ст.64 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обовязки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону (Права та обовязки судді).

Згідно із ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Статтею 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить статті, яка б передбачала самовідвід судді, проте, інші кодекси України - кримінально-процесуальний, цивільно-процесуальний та Кодекс адміністративного судочинства України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при вирішенні питання щодо розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення в розумінні заявлення суддею самовідводу, підлягає застосуванню аналогія права.

Радою суддів України № 34 від 08.06.2017 року розяснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обовязків, визначених процесуальним законом.

Відповідно до ст.48 даного Закону, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід). Однак, відповідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV), чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до п.55 Рішення Європейського Суду з прав людини «Гурепка проти України» «з огляду на свою усталену прецеденту практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (995_004), та, відповідно, й статті 2 Протоколу N 7 до Конвенції (994_804) (див. Engel and others v. the Netherlands, judgment of 8 June 1976, Series A no. 22, параграфи 82-83; Ozturk v. Germany, judgment of 21 February 1984, Series A no. 73, параграфи 48-50; Escoubetv. Belgium judgment [GC], no.26780/95, параграф 32, ECHR 1999-VII; Ezeh and Connors v. the United Kingdom [GC], nos.39665/98 and 40086/98, ECHR 2003-X).

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) і порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), та визначення підсудності. Проте діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відповідні статті, а тому, при розгляді заяви про відвід (самовідвід), слід застосувати аналогію права.

Відповідно до вимог ч.2 ст.32 КПК України, кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватись тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.

Враховуючи вищенаведене, справа підлягає передачі для повторного авторозподілу на підставі самовідводу судді, виходячи з наступного.

Відповідно ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Згідно ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75-76 цього Кодексу суддя зобовязаний заявити самовідвід.

В силу ч.2 ст.8 КПК України у кримінальному провадженні застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у справі Мельник проти України (Melnik v. Ukraine), скарга № 72286/01, §22, ECHR 2006, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У справі «Білуха проти України», рішення від 09.11.2006 року, ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, за наявності до того підстав, повинен заявляти самовідвід.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, враховуючи положення ст.245 КУпАП, одним із завдань якої є обєктивне зясування обстав та необ'єктивності розгляду даної справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення справи.

Норма про відвід (самовідвід) гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних субєктів, що зясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

З метою виключення сумніву щодо об'єктивного, безстороннього розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, доходжу до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про самовідвід у даній справі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 48, 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ст.8 Конституції України, ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», ст.ст. 75, 81 КПК України, ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заявити самовідвід від розгляду справи №495/10628/17 (провадження №3/495/452/2018) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №014151 від 10.12.2017 року.

Матеріали справи №495/10628/17 (провадження №3/495/452/2018) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, передати до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Мишко