Номер провадження: 33/785/176/18
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря: Ярахмедова Є.О.; представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.10.2017 року, о 03 годині 00 хвилин, в м. Одесі, по вул. Академіка Корольова, біля будинку №120, керував автомобілем марки «HYUNDAI», д/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується актом на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у останнього виявлено 0.74 % (проміле) алкоголю.

За таких обставин, відповідно до постанови, ОСОБА_2 порушив п.2.9 (а) «Правил дорожнього руху» України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За даним фактом, відносно ОСОБА_2, було складено протокол серії БР № 171489 від 14.10.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки не встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Апелянт зазначає, що не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 171489 від 14.10.2017 року, а саме: що ОСОБА_2 не знаходився у стані алкогольного сп'яніння, в результатах проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» відсутній підпис ОСОБА_2, а в поясненнях вбачається, що останній не погоджується з даною постановою, через відсутність в його діях складу правопорушення.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 вказує, що пояснення свідка ОСОБА_4 не співпадають з даними, наданими співробітниками патрульної поліції і звертає увагу , що при розгляді справи було порушено територіальну підсудність, а заявлене письмове клопотання про розгляд справи за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 було відхилено. На думку апелянта, в матеріалах справи відсутні належні докази щодо того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до цього, просить розглянути його апеляційну скаргу, постанову Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_5, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав пояснення ОСОБА_2, які він надавав під час розгляду справи в районному суді та доводи апеляційної скарги, звернув увагу суду на те, що судом не були встановлені обставини, які мають значення для розгляду справи по суті, наполягав на тому, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом. Вважає, що ці порушення є підставою для скасування постанови районного суду та закриття провадження по справі.

Однак апеляційний суд вважає, що провина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, в тому числі підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_5, який був допитаний в судовому засіданні апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР за № 171489 від 14.10.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, у зв'язку з тим, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, яке було зафіксовано за допомогою пристрою «Драгер» /а.с. 2/.

При цьому ОСОБА_2 протокол про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підписав та дії співробітників поліції з приводу його складення відносно нього не оскаржив / а.с. 2 /.

Слід звернути увагу на те, що 14.10.2017 року, ОСОБА_2 надав письмові пояснення, згідно яких визнав факт керування ним транспортним засобом, під час якого було скоєно ДТП в зв'язку з поганими погодними умовами і свою провину у ДТП не визнав / а.с. 5 /.

Доказом перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння є також чек пристрою «Драгер», згідно якого при проходженні тесту на стан алкогольного сп'яніння було виявлено наявність алкоголю - 0.74 проміле / а.с. 3 /.

Цей факт також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно у ОСОБА_2 було встановлено наявність алкоголю - 0.74 проміле / а.с. 4 /.

Зазначені документи, якими було встановлено факт перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння були підписані ОСОБА_2 та встановлений факт останнім не оспорювався.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_5 підтвердив в районному суді, що був свідком як ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і при цьому вчинив зіткнення своїм автомобілем з його автомобілем. При цьому зазначив, що за порушення ПДР та допущення зіткнення автомобілів 25.01.2018 року ОСОБА_2 притягли до адміністративної відповідальності на ст. 124 КУпАП. Також свідок підтвердив, що в його присутності ОСОБА_2 пройшов тест на стан алкогольного сп'яніння з застосуванням пристрою «Драгер» і було встановлено алкогольне сп'яніння - 0.74 проміле алкоголю, і заперечень щодо цього ОСОБА_2 не вказував.

Крім того, факт керування ОСОБА_2 автомобіля у стані сп'яніння підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які були надані на місці події / а.с. 6, 7 /.

Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також були досліджені в судовому засіданні районного суду, про що свідчить текст постанови суду, в якому дана оцінка їх необґрунтованості і апеляційний суд з висновками районного суду цілком погоджується.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, яке було встановлене в передбаченому законом порядку.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання адвоката ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_2, під час керування транспортним засобом не перебував в стані алкогольного сп'яніння, так як це твердження спростовується всіма доказами по адміністративній справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, яку він висловив в апеляційній скарзі і в судовому засіданні апеляційного суду, щодо невизнання ОСОБА_2 вини у скоєнні адміністративного правопорушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, запобігання в подальшому порушення Парил дорожнього руху України, в зв'язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2017 року відносно ОСОБА_2, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на неї стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.