АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/4478/17 Головуючий 1 інстанції: Іващенко С.О.
Провадження № 33/790/89/18 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, допитавши свідка ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою поданою в інтересах правопорушника на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 12 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік та стягнення судового збору у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 207110 від 02.10.2017 року, 02.10.2017 року о 03 год. 10 хвилин ОСОБА_2 в районі буд. №4/1 по Стадіонному проїзді в м.Харкові, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №264129 від 02.10.2017 року, 02.10.2017 року о 15 год. 00 хвилин гр. ОСОБА_2 в районі буд. №2 по пр. Петра Григоренка в м.Харкові, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода та запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Суть його апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної постанови суду першої інстанції зводиться до наступного.

Апелянт вказує, що районним судом при винесенні рішення не були дослідженні та враховані усі обставини справи, а докази, які спростовують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, надані захисником, не долучені до матеріалів справи.

Крім того, апелянт вважає, що у районного суду не було достатніх підстав для визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні вказаного правопорушення, оскільки навіть не встановлено, що він керував транспортним засобом.

Заслухавши доводи правопорушника та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, показання свідка, дослідивши матеріали справи та представлені відеоматеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та прийняв рішення про застосування до останнього санкції, передбаченої вказаною статтею.

Однак, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_2 положення ст. 22 КУпАП, оскільки дослідженими матеріалами справи встановлено, що органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, достовірних, беззаперечних доказів факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що є правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 130 КУпАП, не надано.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник зазначив, що з рішення районного суду не зрозуміло за яким саме протоколом ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Сам ОСОБА_2 зазначив, що в обох випадках йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці чи поїхати з цією метою до медичного закладу.

Стосовно подій, пов'язаних із складанням першого протоколу пояснив наступне. Він приїхав вночі до своєї знайомої та мав намір залишитися там на ніч. Однак по приїзду між ними склалася конфліктна ситуація, у зв'язку з якою ОСОБА_2 почав кричати під вікнами будинку та вживати алкогольні напої, які привіз з собою, внаслідок чого його знайома викликала поліцію. Згодом, як зазначає ОСОБА_2, приїхав екіпаж патрульних поліцейських, які почали з'язовувати, що сталось та попросили у нього документи для встановлення особи. ОСОБА_2 взяв у своєму автомобілі водійське посвідчення та пред'явив його співробітникам поліції, після чого ними було складено протокол та запропоновано його підписати правопорушнику.

ОСОБА_2 наголосив, що вжив алкогольний напій вже після того як припаркував автомобіль та не мав наміру керувати ним, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Протокол, як зазначає правопорушник, підписав та написав у графі для пояснень, що розкаюється, не читаючи його та помилково вважаючи, що він складений за дрібне хуліганство, проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці чи у медичному закладі, у встановленому законом порядку, співробітники поліції йому не пропонували.

Захисник правопорушника зазначив, що спілкувався зі свідками, які зазначені у протоколах, складених відносно ОСОБА_2 Зокрема, ОСОБА_5 повідомив, що пояснення за нього письмово викладав поліцейський, вголос було оголошено текст, який, як виявилося, не відповідав змісту написаних пояснень, а сам він особисто не перечитував через темряву та сонний стан. Також ОСОБА_5 пояснив, що самого факту керування ОСОБА_2 автомобілем та факту його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння він особисто не спостерігав, а автомобіль, на який вказував поліцейський, яким нібито керував ОСОБА_6, був на вигляд припаркований заздалегідь на газоні, впритул до стіни гаражу, тобто не виглядав таким як щойно зупинений поліцейським. Адвокат зазначив, що дані пояснення зафіксовані у письмовій формі та додані до апеляційної скарги.

Стосовно подій, пов'язаних із складанням другого протоколу захисник правопорушника зазначив, що у районному суді було досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який з невідомих причин не було долучено до матеріалів справи.

З метою об'єктивного розгляду справи судом апеляційної інстанції також було досліджено вказаний відеозапис, який надав у судовому засіданні захисник правопорушника. На даному відеозаписі зафіксовано, що дійсно ОСОБА_2 керував автомобілем, його спілкування з співробітниками поліції, однак не зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці чи у медичному закладі у встановленому законом порядку, за що в подальшому на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Для встановлення усіх обставин по справі в судове засідання апеляційного суду було запрошено та вислухано поясненя ОСОБА_4, який зазначений у другому протоколі як свідок. Він зазначив, що у ОСОБА_2 були зовнішні ознаки, які б могли свідчити, що особа могла перебувати у стані алкогольного сп'яніння, однак керував він автомобілем чи ні вказати не може. Також свідок зазначив, що пояснення та протокол підписав не читаючи, через те, що дуже поспішав. Вказав, що не пам'ятає, чи пропонували співробітники поліції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння в його присутності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не може однозначно дійти обгрунтованого висновку, що дійсно ОСОБА_2, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, за що в подальшому на нього було складено протокол, оскільки даний факт з невідомих причин не було зафіксовано нагрудними камерами співробітників поліції як і той факт, що особи, зазначені у протоколі як свідки, дійсно спостерігали факт відмови ОСОБА_2, від проходження огляду на стан сп'яніння.

Інспектори поліції запрошувалися у судове засідання апеляційного суду з метою підтвердження обставин справи, викладених у протоколі, однак з невідомих причин не з'явилися та доводів, наданих правопорушником та його захисником не спростували.

Враховуючи дані обставини, характер правопорушення, відсутність негативних наслідків, спричинених ОСОБА_2 окремим громадянам або суспільству, відсутність у матеріалах справи відомостей про те, що ним були вчинені інші порушення вимог ПДР, з метою недопущення подібної поведінки надалі, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку вчинене ОСОБА_2 правопорушення є малозначним, тому необхідно змінити постанову суду першої інстанції, звільнивши ОСОБА_2 від адміністративного стягнення, обмежившись усним зауваженням на підставі ст.22 КУпАП.

Керуючись ст.22, ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 12 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, із стягненням судового збору, - в частині накладення адміністративного стягнення - змінити.

Апеляційну скаргу - задовольнити частково.

На підставі ст. 22 КУпАП, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.

В частині стягнення судового збору рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило