АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/1369/18 Справа № 705/2710/18 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2018 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О. за участю прокурора Гречаника Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу №ГП507879 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, складеного 19 червня 2018 року о/у управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_5, ОСОБА_4, будучи депутатом Уманської міської ради та, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки граничний термін подачі законодавством було встановлено 02.06.2017 року, а фактично декларація подана - 31.01.2018 року.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, прокурор Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказана постанова є незаконною, такою, що не ґрунтується на матеріалах адміністративного правопорушення та прямо суперечить вимогам чинного законодавства.

Як визначено ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Установлено, що ОСОБА_4, будучи депутатом Уманської міської ради, згідно рішення першої сесії Уманської міської ради №1-1/VІІ від 19.11.2015 року, та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, перед звільненням, несвоєчасно подав декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки граничний термін подачі законодавством було встановлено 02.06.2017 року, а фактично декларація подана ОСОБА_4 - 31.01.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Встановлено, що 31.05.2017 депутат Уманської міської ради ОСОБА_4 подав до міської ради заяву з проханням розглянути на черговій сесії питання щодо складання ним депутатських повноважень, а 02.06.2017 рішенням 31 сесії Уманської міської ради № 5.42-31/VІІ припинено повноваження депутата Уманської міської ради VII скликання ОСОБА_4. Згідно даних Уманської міської ради ОСОБА_4 був присутній під час проведення 31 сесії Уманської міської ради та брав участь у прийнятті сесією Уманської міської ради рішення № 5.42-31/VІІ про припинення його повноважень, як депутата Уманської міської ради.

Частиною 2 статті 45 Закону, передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларація перед звільненням).

У даному випадку раніше не охоплений поданими деклараціями період це період з 01.01.2017 по 02.06.2017.

Згідно з пунктом 2 частини 1 розяснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 №3, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Згідно пояснень ОСОБА_4, ним 02.06.2017 не подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, у звязку з тим, що він не був обізнаний про необхідність подання такої декларації, а також не знав про прийняття 31 сесією Уманської міської ради 02.06.2017 рішення №5.42-31/VІІ, яким припинено його повноваження, як депутата Уманської міської ради VII скликання та участі у вказаній сесії він не брав, що не відповідає дійсності.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (за текстом - Реєстр), декларація ОСОБА_4 при припиненні діяльності, повязаної з виконанням функції держави станом на 02.06.2017 року не була подана до Реєстру, а подана лише 31.01.2018, що також встановлено в ході судового слухання справи.

Отже, ОСОБА_4, будучи особою, на яку відповідно до пп.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону поширюється дія цього Закону, без поважних причин несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, оскільки граничний термін подачі був 02.06.2017, а декларація фактично була подана 31.01.2018.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.

Датою вчинення правопорушення, повязаного з корупцією є гранична дата до закінчення якої необхідно було подати вказану декларацію, тобто 02.06.2017.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є дата складання протоколу, тобто 19.06.2018.

Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне подання ОСОБА_4 до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначені строки, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно із ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення щодо скарги в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників регіональних прокуратур.

Частиною 3 статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Факт несвоєчасного подання декларації до Національне агентство з питань запобігання корупції підтверджується матеріалами доданими до адміністративного протоколу та іншими зібраними матеріалами в результаті його розгляду.

Крім того, відповідно до Закону України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки» (далі по тексту Закон) розвязання проблеми корупції є одним із пріоритетів для українського суспільства на сьогоднішньому етапі розвитку держави.

Разом з тим, відповідно до ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

В звязку з вищезазначеним апелянт просив постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2018 у справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_4 про закриття провадження, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову, згідно з якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши міркування прокурора на підтримку апеляційної скарги із зазначених у ній підстав, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Як зазначено у ч.1 ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито, заходів примусового характеру, повязаного з обмеженням особистої свободи громадянина до ОСОБА_4 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ст.250 КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 р. за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП, щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік субєктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку субєктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Крім того, в п.8 розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. зазначено: «Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст.294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 р. № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких 12 законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. При цьому слід зазначити, що за змістом ч.1 ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження».

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП повернути прокурору.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко