Справа №582/1117/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Петен Я.Л.,
Номер провадження 33/788/34/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 582/1117/17 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - адвоката Валюха Ю.В., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а провадження у справі закрити, оскільки незважаючи на те, що захисник заявляв клопотання про відкладення судового засідання, розгляд справи відбувся без його участі, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати суду докази своєї невинуватості та реалізувати інші передбачені законом права.

Постановою судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 30.11.2017 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, 02.09.2017 о 19 год. 40 хв. ОСОБА_3 по вул. Центральній в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 ПДР України.

Вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Валюха Ю.В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 522467 від 02.09.2017 (а.с.1), суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- безпосередніми письмовими поясненнями ОСОБА_3, згідно яких 02.09.2017 близько 19 год. 40 хв. рухаючись на власному автомобілі НОМЕР_1 по вул. Центральній в смт. Терни він був зупинений працівниками поліції, які запропонували пройти йому огляд на стан сп'яніння, на що він дав свою згоду (а.с.4);

- висновком СОНД щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.09.2017 № 152 (а.с.5), згідно якого водій ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення його права на захист, то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 надійшов до суду першої інстанції 04.09.2017 і його розгляд був призначений суддею на 19.09.2017, про що ОСОБА_3 був повідомлений у встановленому законом порядку.

19.09.2017 від ОСОБА_3 надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з відрядженням за межі Сумської області та неможливістю прибути до суду.

В подальшому судові засідання призначалися на 17.10.2017 та 31.10.2017, однак кожного разу вони відкладалися за клопотанням захисника через оскарження висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

27.11.2017 судовий розгляд справи також не відбувся.

В наступне судове засідання 30.11.2017 ОСОБА_3 в черговий раз не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки.

Суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3, оскільки останній у передбачений законом спосіб був сповіщений про місце та час розгляду справи і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, що допускається згідно ст.268 КУпАП.

Враховуючи зазначені вище обставини, неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та його численні ігнорування судового розгляду, усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції не були порушені процесуальні права та законні інтереси ОСОБА_3, в тому числі і право на захист, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів за клопотаннями його та захисника для підготовки до судового розгляду і наданні їм можливості для реалізації своїх прав.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що до винесення суддею постанови у даній справі про адміністративне правопорушення, рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 28.11.2017 у задоволенні позову ОСОБА_3 до Недригайлівської районної лікарні Сумської області про визнання недійсним висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння було відмовлено в повному обсязі, що також свідчить про те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було надано достатньо часу реалізувати свої законні права у вибраний нею спосіб.

Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

В іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Крім того, слід зауважити, що необґрунтоване зволікання з боку суду першої інстанції у розгляді даної справи могло призвести до негативних наслідків у виді безпідставного закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 на підставі п.7 ст.247 КУпАП через закінчення на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі про адміністративне правопорушення (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством тощо) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Апеляційний суд враховує також і той факт, що законні інтереси ОСОБА_3 у його відсутність в суді першої інстанції представляв обраний ним захисник, який є професійним адвокатом і має відповідний фаховий рівень у галузі права.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП? а тому твердження останнього щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам даної справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.