Справа № 615/1659/17
Провадження № 3/615/39/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П. при секретарі Антоненко М.Г. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, студента ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 201462 від 09.10.2017 року, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 09.10.2017 року о 02-35 год., рухаючись на 451 км + 100 м а/д М03 Київ-Харків-Довжанський, керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.А Правил дорожнього руху України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 201461 від 09.10.2017 року, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 09.10.2017 року о 02-35 год., рухаючись на 451 км + 100 м а/д М03 Київ-Харків-Довжанський, керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Вказав, що напередодні купив у товариша машину, всю ніч з 08 по 09.10.2017 року ремонтував її в гаражі неподалеку від виїзду на трасу. Після чого вирішив випробувати та проїхатись по полю. Не виїжджаючи на трасу, розвернувся, як в цей момент зупинили працівники поліції, які попросили надати документи для перевірки. Оскільки документів при собі не було, поїхали до гаражу, що належить бабусі, де взяли студентське посвідчення, після чого відвезли його на трасу, щоб скласти протоколи. При цьому вказував, що він неповнолітній, просив викликати матір, але поліцейські не відреагували та склали протоколи про адміністративні правопорушення, навіть не вислухавши пояснення. Неправомірність дій патрульних при складенні протоколів оскаржував до Департаменту патрульної поліції та Прокуратури Харківської області.

Просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свободи громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Правовий статус неповнолітніх в Україні визначається Конституцією України, ст.52 якої проголошує, що діти рівні у своїх прав незалежно від походження. А також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом.

Законодавство України про адміністративні правопорушення згідно положень ст.2 КУпАП складається з цього Кодексу та інших Законів України.

Ст.13 КУпАП містить лише визначення віку неповнолітніх осіб, які вчинили адміністративне правопорушення та підлягають адміністративній відповідальності із застосуванням заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП.

За змістом ст.270 КУпАП інтереси неповнолітньої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Крім того, ст.1 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» покладає здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей, зокрема, на Службу у справах дітей районних державних адміністрацій та кримінальну поліцію у справах дітей відділу поліції, діяльність яких здійснюється на принципах законності, застосування переважно методів виховання і переконання, що передбачають вжиття примусових заходів лише після вичерпання всіх інших заходів впливу на поведінку дітей, неприпустимості приниження честі і гідності дітей, жорстокого поводження з ними, тощо.

Ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, враховуючи, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не встановлено особливості провадження у справ про адміністративні правопорушення щодо неповнолітніх, з метою розгляду даної справи відповідно до засад ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя вважає за необхідне застосувати в даному випадку аналогію закону щодо порядку кримінального провадження відносно неповнолітніх.

Згідно ч.2 ст.484 КПК України орган, який здійснює провадження щодо неповнолітнього зобовязаний здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, розяснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, надано протоколи про адміністративне правопорушення серії БР №№ 201461, 201462 від 09.10.2017 року, які не містять відомостей про присутність законного представника при їх складенні та про повідомлення щодо захисту прав та інтересів неповнолітнього до відповідних органів у справах дітей.

Як вказав ОСОБА_1, він заявляв про виклик матері та про наміри надати письмові пояснення, але патрульні не відреагували на заяву, вказали, що викладення пояснень в протоколі не передбачено КУпАП, лише - підпис.

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 18.10.2017 року матеріали були повернуті для дооформлення, оскільки протокол складений з порушенням ст.256 КУпАП: відсутній підпис ОСОБА_1 про розяснення його прав і обовязків або запису про відмову його від підпису в протоколі. Крім того, у графі «пояснення особи» стоїть лише підпис, але самі пояснення не внесені та не зазначено про відмову від дачі пояснень.

В додатку до протоколу від 29.11.2017 року на виконання постанови суду ОСОБА_3 вказав, що під час складення протоколів було додержано всі правові норми, додержані та розяснені всі права ОСОБА_1 та ознайомлено його зі змістом протоколу, про що свідчить відповідний підпис. Родичів було оповіщено про правопорушення, від правової допомоги громадянин відмовився. В судове засідання інспектор не зявився, причини суду не повідомив.

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 16.11.2017 року матеріали були повернуті для дооформлення, оскільки порушено право на захист ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме складено протокол відносно неповнолітньої особи за відсутності законного представника чи захисника. Проте матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про усунення недоліків.

Із доданий до протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час оформлення адміністративних матеріалів. В їх присутності ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння із застосуванням алкотестера «Драгер», результат якого становив 1,16 проміле. Даний факт мав місце на 451 км а/д М03.

Вказані свідки, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, що позбавляє суд можливості спростовувати пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому ОСОБА_1 заявив, що намагався звязатися зі свідками для підтвердження обставин щодо неправомірних дій працівників поліції, але ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 не розуміють словянської мови.

З доданого до протоколу результату слідує, що 09.10.2017 року о 02-58 год. водієм ОСОБА_1 проведено тестування на алкоголь за допомогою алкотестера Драгер, показання становлять 1.16 проміле. Однак, суд не може прийняти даний результат як допустимий доказ, оскільки він нечитаємий, а тестування проведено вже після складення протоколу.

Слід відзначити, що відповідно до ст.62 Конституції України звинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви про винність особи трактуються на його користь.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 - неповнолітній, студент 3-го курсу ХЕТТБ, за місце проживання та навчання характеризується позитивно.

Аналізуючи надані докази, з урахуванням вимог ст.62 Конституції України, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.2 ст.126 КУпАП, в звязку з чим провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.П. Токмакова