Провадження № 33/782/39/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області Рябчун Олена Вікторівна, розглянувши апеляційну скаргу правопорушника

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Антрацит Луганської області, має громадянство України, не працює, мешкає на тимчасово окупованій території - у АДРЕСА_1

подану на постанову судді Сватівського районного суду Луганської області від 31 січня 2018 року,

встановила:

Постановою судді Сватівського районного суду Луганської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17000 грн, із позбавлення права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобов'язання сплати ним судового збору у розмірі 352,4 грн.

Відповідно до змісту постанови 06 грудня 2017 року, о 12 годині, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив перевезення пасажирів, не маючи відповідної державної реєстрації та ліцензії на проведення такого виду діяльності, яке підлягає обов'язковому ліцензуванню.

На зазначену постанову суду правопорушник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить судову постанову скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст. 247 КпАП України.

Із посиланням на диспозицію ч.1 ст. 164 КпАП України, ч.1,2 ст. 3 ЦК України, ч.1 ст. 42 ЦК, Податкового кодексу, стверджує, що він не займається системною господарською діяльністю у розумінні положень вищезгаданих законів та нормативних актів, перевозив пасажирів на їх прохання, оскільки сам прямував на автомобілі з Антрациту Луганської області до м. Харків, і під час цього був зупинений працівниками поліції, які і склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Вважає, що у протоколі не зазначена обставина порушення конкретних нормативних актів щодо здійснення господарської діяльності ( що також зазначено у постанові судді Сватівського районного суду Луганської області від 06.12.2017 про повернення протоколу на доопрацювання), ознаки системності такої діяльності.

Він особисто не був повідомлений ані судом, ані працівниками поліції, які зміни зазнав протокол про адміністративне правопорушення після повернення матеріалів суддею 06.12.2017.

Крім того, зазначає про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КпАП України, Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у частині порушення його права на особисту присутність у судових засіданнях та завчасно розміщеної інформації на веб-сайті "Судова влада України".

Апеляційним судом ОСОБА_2 був належним чином повідомлений ( шляхом розміщення інформації на веб-сайті суду, телефонограми від 28.02.2018) про час та місце розгляду апеляційної скарги та матеріалів, але у судове засідання не з'явився.

Перевіривши витребувані із Сватівського районного суду Луганської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами та відео матеріалами, вважаю, що апеляційна скарга правопорушника підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а, також, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, виконавши вимоги ч.1 ст. 268 КпАП України щодо належного порядку повідомлення особи про час та місце розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення щодо нього та перевіривши відповідність форми та змісту протоколу про адміністративне правопорушення вимогам, зазначеним у ст. 256 КпАП України.

Вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції не виконані.

Так, відповідно до постанови судді Сватівського районного суду Луганської області від 06 грудня 2017 року ( а.п. 14) протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КпАП України, складний щодо ОСОБА_2 та додані до нього матеріали були повернуті до Сватівського ВП ГУНП України для доопрацювання.

Підставою для цього суддя зазначила відсутність у протоколі зазначення частини ст. 164 КпАП України, за якою ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності, перелік нормативних актів, до яких відсилає ст. 164 КпАП України, які були порушені ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.12.2017 року, на виконання постанови судді, була визначена лише ч.1 ст. 164 КпАП України як підстава притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

У іншій частині зміст протоколу № 902492 від 06.12.2017 не змінився.

За результатами його розгляду 31 січня 2018 року була ухвалена постанова про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст. 164 КпАП України та накладення відповідного штрафу та судового збору.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 164 КпАП адміністративна відповідальність настає у разі , коли особа займається господарською діяльністю без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документу дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Тобто, диспозиція ч.1 ст. 164 КпАП України є бланкетною нормою, яка передбачає зазначення у протоколі порушень відповідних нормативних актів або документів дозвільного характеру, які регламентують ліцензування певного виду господарської діяльності та дозволяють його.

Крім того, як слушно зазначає у апеляційній скарзі ОСОБА_2, відповідно до ч.1,2 ст. 3, ч.1 ст. 42 ЦК України господарська діяльність визначена за ознаками її систематичності, самостійності, коли особа її самостійно ініціює та займається нею для досягнення економічних та соціальних результатів з метою отримання постійного прибутку, на власний ризик; вона пов'язана із реалізацією товарів, виконанням робіт тощо.

Таких ознак судом не встановлено і сукупність доказів щодо скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України, не наведено.

Немає їх і у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.12.2017 після постанови судді про направлення матеріалів для доопрацювання.

Відповідно до п.1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате - підлягає закриттю, у разу, зокрема, відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, вважаю за необхідне постанову судді Сватівського районного суду Луганської області від 31.01.2018 скасувати, а провадження - закрити на підставі п.1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 ,ст. 294 КпАП України, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 31 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України та на нього накладене стягнення у вигляді штрафу розміром 17000 грн та стягнутий судовий збір, - скасувати та закрити провадження по матеріалам про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун