Справа № 465/1379/17 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 33/783/52/18 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М. Ф., з участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Мартин В.І., представника ОСОБА_3 - адвоката Цімка П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року, -

встановив:

цією постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

За постановою суду згідно протоколу серії БР №117538 15 травня 2016 року близько 00.20 год. у с. Сокільники по вул. Стрийській, 30 Пустомитівського району Львівської області водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в населеному пункті рухався зі швидкістю 137-183 км/год. при дозволеній швидкості 60 км/год., внаслідок чого не зміг уникнути зіткнення з автомобілем «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Своїми діями порушив п.п. 1.5, 2.3б, Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скару в якій просить постанову Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року змінити, а саме визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КупАП. В решті постанову залишити без змін. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суддею першої інстанції при винесенні постанови про закриття провадження у справі за ст..124 КУпАП щодо ОСОБА_3 не вірно застосовано норми процесуального права, однобічно вирішено справу, чим грубо порушено його права та законні інтереси та позбавлено його можливості отримати відшкодування за спричинені йому збитки. Вважає, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

29.01.2018р. від ОСОБА_3 поступило заперечення на апеляційну скаргу в яких останній просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м. Львова без змін. Вважає, що судом першої інстанції відносно нього вірно застосовано норми процесуального права і визначено підставу закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи №465/1379/17, заслухавши думку представника ОСОБА_3 - адвоката Цімка П.О., який заперечив апеляційну скаргу та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мартин В.І. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, дорожньо-транспортна пригода відбулася 15 травня 2016 року, протокол про адміністративне правопорушення складений 06 березня 2017 року тобто на час винесення постанови судом першої інстанції сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення.

Покликання в апеляційній скарзі апелянта, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ст.38 КУпАП адміністративне стягнення має бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні -3 місяці з дня його виявлення. У разі закриття кримінального провадження ,але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Однак, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, формулювання абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Романюк М.Ф.