А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и

01.02.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чейпеша Р.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Чейпеш Р.В. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2017 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.
Згідно постанови, 09 червня 2017 року приблизно о 23-й годині 50 хвилин, на КПП «Тиса» у м. Чоп, ОСОБА_1 , перетинаючи державний кордон з Угорщини, керував транспортним засобом марки «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом, який проводився за допомогою тест-приладу «Драгер» у присутності двох свідків (проба позитивна 0,72 %), чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат Чейпеш Р.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суддя місцевого суду, в порушення вимог передбачених ст. 252 КУпАП, не вжив заходів до всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не перевірив пояснень зазначених у протоколі свідків, а також не допитав інспектора, який склав протокол, чим порушив права ОСОБА_1 .. Крім того, вказує на те, що суддя не взяв до уваги те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і при цьому, проігнорував покази свідка ОСОБА_2 , яка чітко зазначила, що саме вона керувала транспортним засобом. Крім того, посилається на те, що пояснення зазначеного в протоколі свідка, який вказував на те, що нібито за годину до складання протоколу бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, є недостовірними, оскільки вказаний свідок також перетинав державний кордон України, і не міг тривалий час перебувати в пункті пропуску. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити, а також викликати для допиту зазначених у протоколі свідків та інспектора, який склав протокол.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чейпеша Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом ОСОБА_1 неодноразово надсилались повідомлення, у яких вказувалось про час та місце розгляду справи. При цьому враховується те, що дані про поважність причин неявки ОСОБА_1 чи заява про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду від ОСОБА_1 не надходили; що участь у розгляді справи приймав представник ОСОБА_1 адвокат Чейпеш Р. В., який вказував на те, що ОСОБА_1 відомо про час та місце розгляду справи, однак, останній просив розглянути справу без його участі.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 215143 підтверджено, що 09 червня 2017 року приблизно о 23-й годині 50 хвилин, на КПП «Тиса» у м. Чоп, ОСОБА_1 , перетинаючи державний кордон з Угорщини, керував транспортним засобом марки «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом, який проводився за допомогою тест-приладу «Драгер» у присутності двох свідків (проба позитивна 0,72 %), чим порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР). З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив те, що права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, що до протоколу внесено правильні дані щодо його особи, і від дачі будь-яких пояснень ОСОБА_1 відмовився (а. с. 1).
З доданого до протоколу тестування на алкоголь убачається, що при проведенні тестування за допомогою приладу «Alkotest 6920» (№ ARHK 0032) в ОСОБА_1 виявлено 0,72 % проміле, із чим останній погодився, про що свідчить його підпис у вказаному тестуванні (а. с. 2).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що огляд проведено інспектором взводу 2 роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Демида М. В. у зв`язку з виявленими в ОСОБА_1 . Ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду 0,72 %, із чим ОСОБА_1 погодився, засвідчивши це своїм підписом (а. с. 3).
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень, які свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали інспектору роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_5 , убачається, що ОСОБА_1 у їх присутності пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,72 % проміле (а. с. 4 5).
З наявного в матеріалах справи письмового пояснення гр. ОСОБА_3 від 09.06.2017 вбачається, що останній був свідком того, що 09.06.2017 о 23-й годині в зону митного контролю заїхав транспортний засіб марки «Пежо Боксер», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 (а. с. 6).
Розпискою, яка написана 10.06.2017 від імені гр. ОСОБА_2 і яка міститься в справі підтверджено, що ОСОБА_2 зобов`язалася здійснювати керування транспортним засобом марки «Пежо Боксер», д. н. з. НОМЕР_2 , який знаходиться на КПП «Тиса» (а. с. 7).
З наявних у матеріалах справи рапортів інспектора взводу 1 роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Топольницької М. І. вбачається, що 09.06.2017 о 23-й годині 50 хвилин, патрулюючи екіпажем 101 у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , отримали інформацію від інспектора патрульної поліції Лешкович С.Б. про те, що 09.06.2017 в зоні митного контролю КПП «Тиса», під час огляду транспортного засобу марки «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що автомобілем керував гр. ОСОБА_1 , в якого під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі. ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, у зв`язку з чим, огляд було проведено у присутності двох свідків, і в результаті огляду в ОСОБА_1 було виявлено стан алкогольного сп`яніння 0,72 %, внаслідок чого, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія вилучено та видано тимчасове посвідчення на керування транспортними засобами. На час проходження ОСОБА_1 тесту з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» із технічних причин не виявилося можливим роздрукувати чек із результатом огляду, у зв`язку із чим, такий долучено до матеріалів справи пізніше (а. с. 8-9).
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а керувала транспортним засобом гр. ОСОБА_2 враховуються наведені вище докази в їх сукупності, у тому числі те, що у будь-якому доказі - документі (протоколі, акті, розписці чи письмових поясненнях), які складені на місці події місці виявлення правопорушення, не міститься яких небудь приписів про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а керувала ним інша особа ; вказані докази приймаються до уваги, а пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 у цій частинівідхиляються.
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначені в протоколі час та місці в стані алкогольного сп`яніння, та, відповідно порушення ним вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, вчинення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Даних про порушення працівниками поліції вимог КУпАП при збиранні вищенаведених доказів апеляційним судом не встановлено.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу 1 роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_5 була упередженою при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в неї були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також даних і про зацікавленість указаного інспектора в результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував представник ОСОБА_1 адвокат Чейпеш Р. В. під час розгляду апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.
Під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були підстави для обмови ОСОБА_1 у перебуванні на час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у стані алкогольного сп`яніння, а у свідка ОСОБА_3 і в керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначені в протоколі час та місці, а також і даних про зацікавленість цих свідків у результатах розгляду справи, на такі дані представник ОСОБА_1 адвокат Чейпеш Р. В. також не вказував у ході розгляду апеляційної скарги. У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що пояснення зазначеного в протоколі свідка ОСОБА_7 , який вказував на те, що нібито за годину до складання протоколу бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, є недостовірними, оскільки вказаний свідок також перетинав державний кордон України й не міг тривалий час перебувати в пункті пропуску, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені належними доказами, і у свою чергу, не свідчать про недостовірність пояснень вказаного свідка.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження останнього на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, - на такі дані також не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував представник ОСОБА_1 адвокат Чейпеш Р. В. у ході її розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що суддя не взяв до уваги те, що матеріали справи не містять жодних доказів про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , і при цьому, проігнорував покази свідка ОСОБА_2 , яка чітко зазначила, що саме вона керувала транспортним засобом, - апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє як такі, що не спростовують і жодним чином не впливають на висновок судді про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що вищенаведеними доказами достовірно підтверджено факт керування транспортним засобом у зазначені в протоколі час та місці саме ОСОБА_1 , і, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, суддею дана належна оцінка як показам ОСОБА_1 та його представника адвоката Чейпеша Р. В., так і показам свідка ОСОБА_2 , оцінивши їх критично і визнавши їх такими, що спростовані наявними в матеріалах справи доказами, із чим погоджується й апеляційний суд.
З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не підтверджені жодними належними доказами й повністю спростовані наявними в матеріалах справи доказами, і не впливають на висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та не свідчать про порушення судом під час розгляду справи прав ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 252 КУпАП, не вжив заходів до всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не перевірив пояснень зазначених у протоколі свідків, а також не допитав інспектора, який склав протокол, чим порушив права ОСОБА_1 .. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що в ході розгляду апеляційної скарги апеляційним судом неодноразово викликалися свідок ОСОБА_3 та інспектор, яка склала протокол Топольницька М. І., однак, такі на розгляд справи так і не з`явилися, оскільки, як убачається з матеріалів справи, свідок ОСОБА_3 являється військовослужбовцем і місцем дислокації військової частини, в якій останній несе військову службу, є м. Київ, і при цьому, від вказаного свідка надходили дані про його неможливість з`явлення до апеляційного суду з підстав перебування на лікарняному, у відрядженні, тощо, а інспектор Топольницька М. І. не з`явилася на розгляд справи з невідомих апеляційному суду причин, на підставі чого, апеляційний суд, враховуючи те, що розгляд даної справи неодноразово відкладався, а також думку представника ОСОБА_1 адвоката Чейпеша Р. В. про можливість розгляду справи без допиту вказаних свідка та інспектора, апеляційний суд прийшов до висновку про розгляд апеляційної скарги та прийняття рішення на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів, які, як уже зазначено вище, зібрані відповідно до вимог КУпАП. При оцінці доводів апеляційної скарги у цій частині та прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності вказаних свідків враховується і те, що адвокат ОСОБА_8 не вказував на те для з`ясування яких саме обставин необхідно викликати і допитати в апеляційному суді свідків.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею суду першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не заявлялось клопотань і не надавалось жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги, та які б свідчили про незаконність судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат Чейпеш Р.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан