Категорія: ст. 197 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Шишілін О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.12.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Кам'янка Черкаської області, громадянка України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197 КУпАП та на неї накладено захід впливу у вигляді попередження, -

ВСТАНОВИЛА:

Суд у постанові визнав встановленим, що ОСОБА_2 порушила вимоги постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року, ч.1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме проживання останньої за адресою АДРЕСА_1 більш ніж 30 днів з моменту зняття з реєстрації за адресою АДРЕСА_3 (гуртожиток), а саме з 05.10.2017 року по теперішній час, скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.12.2017 року ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197 КУпАП та на підставі ст. 24-1 КУпАП на неї накладено захід впливу у вигляді попередження.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, скасувати останнє, звільнити її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.197 КУпАП, у зв'язку із малозначністю, провадження по справі закрити.

На обґрунтування вимог про поновлення строку апеляційного оскарження, вказує, що суд першої інстанції виніс постанову 26.12.2017 року у її відсутність, копію оскаржуваної постанови вона отримала 03.01.2018 року, десятиденний строк на апеляційне оскарження спливає 13.01.2018 року, а це вихідний день, першим робочим днем є 15.01.2018 року, тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин та просить його поновити.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо неї без належного сповіщення її про день, місце та час розгляду справи, повістки про виклик до суду вона особисто під розпис не отримувала.

Вважає, що розгляд справи без її участі позбавив її права на захист, оскільки вона не висловила свою позицію по справі та не змогла заперечити проти притягнення її до адміністративної відповідальності з приведенням відповідних доказів.

Вказує, що вона є неповнолітньою, не працює, самостійно обирати місце реєстрації проживання не у змозі, своєї нерухомості у неї немає, щоб безперешкодно здійснити реєстрацію без згоди власників.

Оскільки вона раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, вважає за можливе визнати її діяння малозначним, та звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

ОСОБА_2 про апеляційний розгляд 07.02.2018 року о 09.30год. була своєчасно повідомлена телефонограмою 31.01.2018 року за номером мобільного телефону НОМЕР_1, який зазначений у протоколі № 2747 серії ВРМ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 від 11.12.2017 року (а/п 2), але не з'явилась до суду апеляційної інстанції, спрямувавши до апеляційного суду заяву про розгляд справи без її участі 30.01.2018 року (а/п 20).

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що судове рішення постановлено 26.12.2017 року, а апеляційна скарга подана 15.01.2018 року рекомендованою поштою, тобто з порушенням строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_2, копію оскаржуваної постанови остання отримала 03.01.2018 року, про що зазначає в апеляційній скарзі, просить поновити цей строк.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про те, що розгляд адміністративної справи щодо неї відбувся у її відсутність без належного сповіщення про місце, день та час розгляду справи, та 26.12.2017 року постановлено судове рішення без її участі, що позбавило її права на захист.

Дана справа розглянута судом першої інстанції 26.12.2017 року у відсутність ОСОБА_2, без її належного сповіщення про місце, день та час судового розгляду, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про належне сповіщення останньої про розгляд адміністративної справи щодо неї 26.12.2017 року.

З урахуванням наведеного, слід визнати, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція скасувавши постанову має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Розглянувши по суті адміністративну справу щодо ОСОБА_2 приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 без реєстрації проживала за адресою АДРЕСА_4 більш ніж 30 днів з моменту зняття з реєстрації за адресою АДРЕСА_3 (гуртожиток), а саме з 05.09.2017 року по час складання протоколу щодо неї, своїми діями порушила вимоги Постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року, ч.1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ВРМ №2747 від 11.12.2017 року (а/п 2), копією паспорту ОСОБА_2, з якої вбачається, що остання знята з реєстраційного обліку 05.09.2017 року за адресою АДРЕСА_3 (а/п 3 зворот) та 11.12.2017 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_4.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.197 КУпАП настає, зокрема, за проживання громадян без реєстрації місця проживання, в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

Стосовно апеляційних вимог ОСОБА_2 про звільнення її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.197 КУпАП, у зв'язку із малозначністю, то вважаю їх слушними.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Законодавець дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов, за малозначне правопорушення застосувати щодо порушника усне зауваження - такий метод виховного впливу, що не пов'язаний ні з адміністративним стягненням, ні із заходом громадського впливу.

З огляду на наведене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, особу порушника, що ОСОБА_2 на момент скоєння правопорушення була неповнолітньою, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, не працює, власного житла не має, для реєстрації була необхідна згода власників житла, самостійно вона не могла обирати місце проживання, тяжких наслідків від правопорушення не настало, інтересам держави та суспільству не завдано збитків, приходжу до висновку про можливість звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 197 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 22, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.12.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 197 КУпАП та накладення на неї заходу впливу у вигляді попередження, скасувати.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за статтею 197 ч.1 КУпАП у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: