АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати через порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу Драгер, а одразу запропонували пройти такий огляд в медичному закладі. При цьому, його огляд відбувався без свідків. Наявні ж в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викладені на заздалегідь підготовлених бланках, які заповнені працівником поліції.

Звертає увагу на те, що після складання протоколу його не відсторонили від керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність у нього ознак сп'яніння.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі, зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився лише 01.12.2017 року, після чого звернувся зі скаргою до суду.

З огляду на те, що судове засідання відбулося за відсутності ОСОБА_1, і матеріали справи не містять доказів того, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, та не спростовують тієї обставини, що про прийняте судом рішення йому стало відомо лише 01.12.2017 року, після ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить відповідна розписка, суд задовольняє клопотання апелянта та поновлює йому строк на апеляційне оскарження (а.с.21).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08.08.2017 року о 02 год. 28 хв. керував автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, по вулиці Братиславській, 4 в місті Києві з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. На вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, про винуватість ОСОБА_1 свідчить складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також, всупереч доводам апелянта, протокол містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, показаннями яких засвідчується факт відмови ОСОБА_1 від проходження у медичній установі перевірки на стан алкогольного сп'яніння.

Окремими поясненнями свідків підтверджуються обставини, викладені в протоколі, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, які узгоджуються також з іншими доказами, зокрема відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою приладу Драгер, однак погодився пройти освідування у лікаря-нарколога. Однак, прибувши до КМНКЛ «Соціотерапія», ОСОБА_1 також відмовився надавати біологічні зразки для проведення огляду в медичній установі, про що зазначено у відповідній медичній документації.

За таких обставин апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку огляду його на стан алкогольного сп'яніння не відповідають фактичним обставинам справи.

Сукупність наявних у справі про адміністративні правопорушення доказів, які були належним чином досліджені та оцінені судом першої інстанції, дозволяє дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На противагу цим доказам, судом не може прийматися до уваги як доказ невинуватості ОСОБА_1 та обставина, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, оскільки вона не є достатньою для такого висновку.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз