Номер провадження: 33/785/271/18
Номер справи місцевого суду: 493/2299/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря судового засідання - Стоянової Л.І., а також особи. яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 11.01.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.11.2017 року о 02.35 годині на а/д М-14 «Е-58», 114 км., керував легковим автомобілем марки Mazda D.3 323, д/н EEj 324, з явними ознаками наркотичного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

За даним фактом, відносно ОСОБА_2, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 077793 від 18.11.2017 року, за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки вважає, що не були встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Апелянт зазначає, що не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 077793 від 18.11.2017 року, а саме: що транспортним засобом він не керував, а спав у припаркованому автомобілі на узбіччі з увімкненими сигналами «аварійки», оскільки до цього почував себе погано і не міг вести авто. Також зазначив, що з запису відеокамери видно, що ОСОБА_2 не зупинявся працівниками поліції.

Крім того апелянт вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного спяніння, що свідчить про порушення процедури проходження такого огляду і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоровя. Копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не було вручено та не направлено, чим, на думку апелянта, грубо було порушено його права.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить розглянути його апеляційну скаргу, постанову Балтського районного суду Одеської області від 11.01.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.130 КУпАП, необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи алкогольного спяніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв та лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він працює таксистом та 17.11.2017 року, за сутки, проїхав більше 1500 км. Рухаючись по автошляху Одеса-Миколаїв,будучи змореним, він зупинився і ліг відпочивати в машині. В цей час, позаду нього, зупинився автомобіль «Таврія», а потім підїхали співробітники поліції. Вони звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного спяніння. Потім йому вказали на необхідність пройти огляд на стан наркотичного спяніння в умовах медичного закладу, але він відмовився, оскільки співробітники поліції не бажали здійснити дії направлені на охорону його автомобіля, який необхідно було залишити посеред дороги. За кілька днів до цього його також звинуватили в аналогічному правопорушенні, однак зазначені твердження працівників поліції були спростовані висновком відповідної експертизи. При цьому вказав, що після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення його відпустили та не відсторонили від керуванням транспортним засобом, що доводить його невинуватість. Вважає, що особи, які були залучені співробітниками поліції його оговорюють, але з яких підстав вказати не може.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 підтримала пояснення апелянта та додала, що відеозапис з місця події є неповний і на ньому не відображено зупинка співробітниками поліції автомобілю під керуванням ОСОБА_2 під час руху. Представник ОСОБА_3 вважає, що співробітники поліції не пояснили ОСОБА_2 про свої підозри про керування ним автомобілю в стані наркотичного спяніння. Також вважає, що доказів керування ОСОБА_2 автомобілем в стані наркотичного спяніння в матеріалах адміністративної справи немає, а тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження по справі закрити.

Однак з поясненнями ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3 неможливо погодитись, так як вони спростовуються іншими матеріалами адміністративної справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 077793 від 17.11.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом з явними ознаками знаходження в стані наркотичного спяніння: тремтіння рук, мляве реагування зіниць очей на світло та інше і на вимоги пройти огляд на стан наркотичного спяніння в умовах медичного закладу відмовився в присутності двох свідків / а.с. 1 /.

При цьому ОСОБА_2 на місці події письмових пояснень не надав та відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, провина ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідків :

Так свідок ОСОБА_4 надав пояснення, що 18.11.2017 року, близько о 02:00 годині, на автодорозі М-14 «Е-58» на 114 км він побачив, що водій транспортного засобу Mazda D.3 323, д/н EEj 324, грубо порушував Правила дорожнього руху, а саме їхав по всій дорозі. Він зупинив даний транспортний засіб, водій якого був в неадекватному стані, поводив себе агресивно та мав ознаки наркотичного спяніння: нечітка вимова, млявість всього тіла та не був в змозі взагалі керувати автомобілем. Після цього він викликав на місце зупинки співробітників поліції / а.с. 3 /.

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_5 і при цьому додав, що у водія автомобілю «Мазда», якого вони зупинили, були наявні ознаки наркотичного спяніння : тремтіння рук, погана вимова слів, агресивна поведінка та стан, який унеможливлював керування ним транспортним засобом / а.с. 4 /.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали письмові пояснення, згідно яких, 18.11.2017 року, близько о 02:35 годині, на автодорозі М-14 «Е-58» на 114 км, на місці зупинки транспортного засобу «Мазда» D.3 323, водій ОСОБА_2, знаходився з явними ознаками наркотичного спяніння: тремтіння рук, мляве реагування зіниць ока на світло, нечітка вимова слів. При цьому, у їх присутності, водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на знаходження в стані наркотичного спяніння в умовах медичного закладу, а також відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення / а.с. 5-6 /.

Факт відмови від огляду на знаходження в стані наркотичного спяніння в умовах медичного закладу не заперечує сам ОСОБА_2, який надає цьому свої пояснення.

На оглянутому в судовому засіданні відеозапису з місця події вбачається, що наявні на місці зупинки особи, які перебували позаду автомобіля ОСОБА_2, надають пояснення, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом грубо порушував Правила дорожнього руху, а саме більше 10 разів виїжджав на смугу зустрічного руху, а коли став зупинятись, вони його затримали та викликали співробітників поліції. Також на відеозапису видно, що під час перебування в автомобілі ОСОБА_2 не заперечував працівникам поліції факт керування ним автомобілем, а потім подзвонив комусь по телефону та після цього став заперечувати факт керування ним транспортним засобом, наполягав, що стояв з увімкнутими сигналами аварійного світла, а також агресивно сперечався з співробітниками поліції. При цьому річ його млява та мали місце наявність проявів агресії.

Крім того, що факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, показання яких відповідають наявному у матеріалах справи відеозапису. Більш того, з відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_2 визнає, що почав зупинятись, що також підтверджує керування ним транспортним засобом, перед його зупинкою. Також на зазначене вказує наявність на час зупинки в автомобілі світла фар, а не габаритних вогнів, як на цьому наполягає ОСОБА_2

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки ОСОБА_2, який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння, відмовився від проходження медичного огляду на знаходження в стані наркотичного спяніння у встановленому законом порядку.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що він відмовився від проходження перевірки на знаходження в стані наркотичного спяніння в умовах медичного закладу з причин побоювання за збереження свого автомобілю, так як в матеріалах адміністративної справи, а насамперед відеозапису з місця події, відсутні свідчення, що він відмовляється від огляду саме з цих підстав або наполягає на своїх вимогах і ці пояснення не підтверджуються показами свідків.

Посилання апелянта як на обставину, як на його думку підтверджує його невинуватість у вчинені зазначеного правопорушення - наявність постанови про закриття провадження в іншій справі, не може слугувати підставою для скасування постанови, оскільки зазначена постанова не має відношення до подій, які мали місце через певний період часу та за інших обставин.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП законним та обґрунтованим доказами адміністративної справи та добутими в судовому засіданні.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в звязку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови суду.

Водночас, з урахуванням відсутності і в матеріалах справи даних про передачу права керування іншій особі, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини про повернення йому автомобілю, свідчать про невиконання працівниками поліції передбачених законом заходів щодо відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом як особи, яка перебуває у стані наркотичного спяніння та приймає до уваги зазначений факт.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що сам по собі факт повернення ОСОБА_8 автомобілю як особі, яка перебуває у стані алкогольного спяніння, з урахуванням встановлених працівниками поліції ознак наркотичного спяніння в останнього під час керування ним транспортним засобом, не може беззаперечно вказувати на обґрунтованість тверджень ОСОБА_2 та його представника про знаходження ОСОБА_2 у тверезому стані.

При цьому апеляційний суд вважає, що допущені працівниками поліції порушення вимог закону можуть та повинні бути предметом розгляду з наданням діям цих співробітників належної правової оцінки, в тому числі можливості притягнення цих посадових осіб до дисциплінарної відповідальності відповідним керівництвом Управління патрульної поліції, в звязку з чим апеляційний суд вважає за необхідним направити копію зазначеної постанови до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Апеляційну ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 11.01.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Копію постанови апеляційного суду направити до УПП м. Миколаєва для відома та вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідальних співробітників УПП в м.Миколаєві за неналежне виконання вимог закону в частині відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка має ознаки наркотичного спяніння, та зобов'язати начальника УПП м. Миколаєва повідомити апеляційний суд Одеської області про прийняте рішення за результатами проведення такої перевірки у передбачений законом строк.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9.