Провадження № 33/4808/99/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участі захисника ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 10 вересня 2018 року о 01 год. 40 хв. по вул. Бандери, 62, в м. Івано-Франківськ ОСОБА_3 керував автомобілем Фіат Дукато, номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішення судді, ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу.

В клопотанні зазначає, що судовий розгляд проведено без його участі, копію постанови судді отримано ним 17 жовтня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та ухвали нову постанову, якою провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на те, що жодного листа з повідомленням про судове засідання, яке мало відбутися 11 жовтня 2018 року, він не отримував, отже і не міг знати про розгляд даної справи. Розглянувши справу у його відсутність, порушено його процесуальні права. Наголошує, що від проходження огляду він не відмовлявся, натомість, висловив свою незгоду з підозрою поліцейських. Вважає обвинувачення у протоколі незрозумілим, оскільки воно складається з двох частин, про керування з ознаками наркотичного сп'яніння та про відмову від проходження огляду (не конкретизовано якого). Вказує, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп'яніння не передбачено законодавством. Зазначає, що у протоколі не сформульовано у який саме спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), він не мав можливості надати однозначну відповідь. На його думку, твердження судді про однозначну відмову від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи. Підсумовує, що відповідальність особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом у стані сп'яніння та у разі відмови особи, яке керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп'яніння, а не за керування автомобілем з явними ознаками наркотичного сп'яніння, як це відображено у протоколі. Зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження його винуватості за ч. 1 ст. 130 КУпАП в матеріалах справа немає. Звертає увагу, що з'ясовувати всі обставини необхідно також шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, в судове засідання апеляційного суду не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення від нього не надходило. Захисник ОСОБА_2 вказав на можливість розгляду апеляційної скарги у його відсутність.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутності.

В судове засідання апеляційного суду з'явився захисник ОСОБА_2, якому роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України.

Повідомив, що жодних заяв та клопотань поштою не направляв, до канцелярії суду не подавав, на адресу електронної пошти суду не надсилав.

Захисник ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи клопотання і апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки апелянт не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, йому не було достовірно відомо як про результати розгляду справи, так і про порядок та строки оскарження рішення судді, копію постанови ним отримано 17 жовтня 2018 року, строк ним пропущено на два дні, що в сукупності вказує на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді. Вирішуючи апеляційну скаргу по суті, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Сторона захисту посилається на те, що у судді суду першої інстанції не було підстав розглядати справу без участі ОСОБА_3 11 жовтня 2018 року, оскільки його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Зазначає, що таким чином порушено його процесуальні права.

Проте, під час апеляційного розгляду такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, зміст рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - повістки про виклик до суду на 11 жовтня 2018 року, свідчить про те, що її отримано 02 жовтня 2018 року (а.с. 9).

Таким чином, апелянт був своєчасно сповіщений про місце та час розгляду справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи 11 жовтня 2018 року до суду першої інстанції не надходило.

Тому суддя суду першої інстанції мав всі підстави розглядати справу 11 жовтня 2018 року у відсутність ОСОБА_3

При цьому, враховую, що ОСОБА_3 був також належним чином повідомлений про розгляд справи 26 вересня 2018 року - дата попереднього судового засідання, проте суддя суду першої інстанції з метою повного забезпечення його процесуальних прав відклав судове засідання.

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Враховуючи наведене, вважаю, що судом забезпечено в повній мірі дотримання прав ОСОБА_3, передбачених ст. 268 КпАП України, і завершення розгляду справи у його відсутність, не призвело до їх порушення.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2018 року серії БД № 231039 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2), даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області компакт-диску «DVD-R».

Вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2018 року серії БД № 231039 (а.с. 1), ОСОБА_3 10 вересня 2018 року о 01 год. 40 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Бандери, 62, керував автомобілем Фіат Дукато, номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону УПП старшим сержантом поліції Рошаковським В.Я., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

При складенні протоколу ОСОБА_3 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить власноручний підпис у протоколі.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Дані про те, що ОСОБА_3 подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

В протоколі зрозуміло викладено обвинувачення, тобто суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зі змісту протоколу чітко слідує, що у вину ОСОБА_3 поставлено відмову пройти на вимогу працівника міліції в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння. Тому, посилання на те, що йому ставилось у вину керування автомобілем з ознаками сп'яніння, за що відповідальності не передбачено, безпідставне.

Те, що в протоколі конкретизовано, чому ОСОБА_3 є водієм у розумінні ст. 130 КУпАП - керував відповідним транспортним засобом, та конкретизовано обставини, які стали підставами для пропозиції поліцейськими пройти ОСОБА_3 огляд, - наявність ознак наркотичного сп'яніння, не тільки не є порушенням, а навпаки детально розкриває обставини події, що стали підставою для складення протоколу.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2) від 10 вересня 2018 року вбачається, що 10 вересня 2018 року о 01 год. 55 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Бандери, 62, стали свідками того, що водій автомобіля Фіат Дукато, номерний знак НОМЕР_2, перебував з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці, які не реагують на світло, розширені, виражене тремтіння пальців рук, та на вимогу поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння відмовився.

Пояснення отримані у встановленому законом порядку передбаченими способами, засвідчені власноручними підписами цих осіб.

Доводів, які б викликали сумніви у зацікавленості чи упередженості свідків стороною захисту не наведено.

Апеляційним судом досліджено відеозаписи , , , , , , які міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) інспекторів патрульної поліції обставини події, а саме: обставини зупинки; поверхнева перевірка водія та транспортного засобу; виявлення у водія ознак наркотичного сп'яніння; як поліцейський пропонує при свідках водію пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я; водій відмовляється; процес оформлення документів, складення, оголошення проколу та роз'яснення прав.

Так, ОСОБА_3 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП. Жодних заперечень з цього приводу не наведено.

Сторона захисту наголошує, що у поліцейських не було підстав вимагати від ОСОБА_3 пройти огляд.

В той час, згідно п. 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан наркотичного сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п. 4 названої Інструкції.

Поліцейські, з огляду на виявлення передбачених п. 4 Розділу І Інструкції ознак наркотичного сп'яніння у водія ОСОБА_3, зокрема: розширених зіниць, які не реагують на світло, вираженого тремтіння пальців рук, що підтверджується як змістом протоколу, так і змістом пояснень свідків, даними, що вбачаються з відеофайлів, мали підстави пропонувати ОСОБА_3 пройти огляд.

Згідно із пунктом 12 вказаної вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї ж Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції діяли відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп'яніння запропонували останньому пройти огляд у закладі охорони здоров'я.

Проте, ОСОБА_3, як слідує з доказів, які є в матеріалах справи, у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду.

Не вважаю слушними доводи апелянта про те, що він не відмовлявся пройти огляд, а висловив свою незгоду з підозрою поліцейських, оскільки причини відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку не є обставинами, які мають значення при розгляді справи, а жодних переконливих доводів з посиланням на докази, які б свідчили, що ОСОБА_3 погодився на законну вимогу поліцейський, сторона захисту не наводить.

Більше того, такі пояснення повністю спростовані під час апеляційного розгляду.

З наведеного вбачається, що дії працівників поліції щодо ОСОБА_3 відповідали вимогам вищевказаної Інструкції.

Отже, за вказаних вище обставин вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Інші доводи апелянта, зокрема щодо пропозиції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу також не є слушними, оскільки вказане питання не є предметом розгляду в межах вказаної справи, в рамках якого розглядається питання щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Твердження апелянта про те, що розгляд справи без допиту свідків у судовому засіданні свідчить про неповноту судового розгляду та про відсутність за таких обставин належних доказів його винуватості, є помилковим, оскільки матеріали справи містять пояснення свідків, які були присутніми під час складання протоколу, та сумнівів у наданих ними поліцейським свідчень щодо відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння немає.

Крім того, жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Більше того, наявність під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків не заперечується апелянтом.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_3 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп'яніння.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_3, містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається, а тому постанову судді необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло