Справа № 496/3626/18
Провадження № 3/496/2291/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії КМ 926900, не працюючого, який мешкає за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Фрунзе, 127,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

17.08. 2018 року о 13.50 год. на автомобільній дорозі М-28 об'їзд м. Одеса, 23 км., водій ОСОБА_1, керував автомобілем ВАЗ 2102, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), в присутності двох свідків від медичного огляду в медичному закладі та від тесту на приладі драгер відмовився.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 334659 від 17.08.2018 року, в якому наявний підпис та пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що громадянин ОСОБА_1 випив напередодні вина та відмовляється від проходження медичної експертизи, поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до п. 28 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст. 122, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Тобто, у звязку з тим, що санкцією вказаної статті КУпАП передбачено позбавлення особи прав у випадку визнання її винною, суду необхідно знати про наявність чи відсутність права на керування транспортними засобами.

При обранні адміністративного стягнення суд враховує фактичні обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника і вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки суду надана інформація що громадянин ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.

01 листопада 2018 року

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.