Справа №591/5809/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Капкін О. Б.
Номер провадження 33/788/534/18 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,з участю ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2018 року, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

мешканця АДРЕСА_2, зареєстрованого в АДРЕСА_1, -

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

ОСОБА_3 звільнений від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, -

В С Т А Н О В И В:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану постанову судді та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 25 вересня 2018 року близько 20:30 год. за адресою АДРЕСА_1, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 насильство в сім'ї, а саме дії насильницького характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров'ю ОСОБА_3, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у зв'язку з малозначністю скоєного ним правопорушення, оскільки ОСОБА_3 пояснила, що на даний час вони з чоловіком примирилися і суд дійшов висновку що вказані обставини суттєво знижують суспільну шкідливість дій ОСОБА_3.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 мотивує тим, що висловлювання нецензурною лайкою є діянням психологічного характеру, а не діями насильницького характеру, як про це зазначено у постанові судді. Також в постанові судді не зазначено, на підставі яких даних суддя дійшов висновку що внаслідок вказаних дій могла бути заподіяна шкода психічному здоров'ю потерпілої.

Крім того вказує, що під час розгляду справи не було з'ясовано повно та об'єктивно обставини справи. Вказує, що він сварився не з дружиною, а з тещою та братом дружини, які без його дозволу перебували в його та дружини квартирі. Також вказує, що в судовому засіданні дружина давала пояснення, що відносно неї він не висловлювався нецензурною лайкою, а рішення було прийняте суддею тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що саме він викликав поліцію.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду цих вимог закону дотримався не в повній мірі.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалах справи, що досліджені в суді.

Разом з тим, в постанові не надано оцінку та не наведено аналізу досліджених суддею місцевого суду доказів, та не вказано, яким чином вони спростовують позицію ОСОБА_3 та доводять наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Більш того, в постанові судді взагалі не зазначено, які матеріали справи були досліджені в суді.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що суддя місцевого суду дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як убачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, 25 вересня 2018 року близько 20:30 год. за адресою АДРЕСА_1, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 насильство в сім'ї, а саме дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров'ю ОСОБА_3 (а.с. 1).

В протоколі зазначено, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на окремому аркуші, проте в матеріалах справи відсутні такі пояснення.

Згідно долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_3 від 26 вересня 2018 року, ОСОБА_3, який з нею не проживає з 15 червня 2017 року, прийшов 25 вересня 2018 року зі своїм батьком провідати сина влаштував насильство в сім'ї, ображав її нецензурними словами, виганяв її та сина з квартири, вимагав грошові кошти за спільну квартиру (а.с. 7).

Крім пояснень ОСОБА_3 в матеріалах справи мається протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26 вересня 2018 року, зміст якого відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 6).

Разом з тим, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 від 02 жовтня 2018 року (а.с. 11), в яких він вказує, що не має доступу до квартири, купленої у шлюбі та особистих речей, які в ній знаходяться. 25 вересня 2018 року він, разом зі своїм батьком, прийшов до квартири щоб побачити сина та за деякими особистими речами. Йому дружина відчинила двері та запросила до квартири, де він зустрів її матір та брата в домашньому одязі. На питання про причини перебування цих осіб у квартирі, отримав відповідь у нецензурній формі, а на прохання забрати деякі особисті речі, почались погрози зі сторони родичів, дружина викинула ковдру з квартири, яку потім забрала.

Після вказаних подій він здійснив виклик «102», оскільки його виганяли з квартири, на що йому запропонували прибути наступного дня для складання протоколу.

Вказує, що ні він ні його батько не чинили будь-якого насилля, у тому числі психологічного, а мати та брат дружини їм погрожували, крім того брат дружини погрожував фізичною розправою. Попередні його зустрічі з дружиною та сином проходили без сварок, оскільки не були присутні родичі дружини.

В письмових поясненнях ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_3 від 10 жовтня 2018 року (а.с. 14) зазначено про аналогічні обставини події, а також вказано, що він зі своїм сином стримували емоції, оскільки це не розумно і не вважає за потрібне, щоб його онук це чув та бачив та нікого не принижували.

З наведеного убачається, що доводи ОСОБА_3 стосовно того, що він не висловлювався брутальною лайкою та не вчиняв сварки із ОСОБА_3, узгоджуються із його письмовими поясненнями, наданими 02 жовтня 2018 року, та письмовими поясненнями ОСОБА_4, наданими 10 жовтня 2018 року, а його пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не долучені до матеріалів справи.

Разом з тим, суддя місцевого суду взяв до уваги лише дані протоколу та пояснення ОСОБА_3, не надавши при цьому оцінку письмовим поясненням ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не навівши мотивів відхилення цих доказів.

Крім того, як убачається з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вона передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

В постанові судді місцевого суду вказано лише про дії насильницького характеру ОСОБА_3, однак такі дії ОСОБА_3 не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містять конкретних даних про вчинення останнім дій фізичного, психологічного чи економічного характеру.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною.

Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_3 фактично повторюють диспозицію ст. 173-2 КУпАП, та не містять важливих деталей подій 25 вересня 2018 року, зокрема даних щодо присутніх при цьому осіб, їх стосунок та не підтверджуються жодними іншими доказами. Разом з тим Пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є детальними, послідовними, та такими, що узгоджуються між собою. В той же час матеріали справи не містять протоколу судового засідання чи його звукозапису. Хоча це не є порушенням вимог КУпАП, проте їх відсутність не дає змоги оцінити пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в суді. Зокрема, з матеріалів справи та постанови в суді не можна зробити однозначного висновку про зміст пояснення ОСОБА_3, що «таке більше не повториться», та чи давала ОСОБА_3 інші пояснення, крім того, що вони з чоловіком помирилися, зокрема на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі.

При винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду залишив поза увагою вищенаведені обставини, оцінки наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказам не надав, в достатній мірі не врахував пояснення ОСОБА_3, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з'ясував всі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 не доведена, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням наведеного, зважаючи, що звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є нереабілітуючою підставою і здійснюється за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є обґрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2018 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, а ОСОБА_3 звільнений від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.