справа № 415/423/18
провадження № 3/415/255/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 області, громадянки України, не є особою з інвалідністю, працюючої в ТОВ «Карпати Буд Інвест», заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 03.01.2018 року, складеного дільничним офіцером поліції Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обовязки з виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка 27.12.2017 року покинула місце свого постійного мешкання.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст.184 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють від виконання передбачених законодавством обовязків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином:

-об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

-об`єктивна сторона полягає в: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Неналежне виконання обовязків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обовязки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагандують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоровю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу и без нього.

Субєктом цього правопорушення є фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.

Субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винною себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не визнала та пояснила, що вона проживає разом із чоловіком ОСОБА_4 та двома доньками: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: місто Привілля, вулиця Крупська, 23/2. Вихованням неповнолітніх дітей вони разом із чоловіком займаються належним чином, їх доньки доглянуті, охайні, забезпечені всім необхідним для навчання і проживання. При цьому, її донька ОСОБА_3 у школі навчалася добре, про що свідчать позитивна характеристика щодо неї та подяка батькам за виховання дитини, яка є гордістю навчального закладу. Але на протязі деякого часу, ОСОБА_3 почала зустрічатися з хлопцем та змінила свою поведінку у негативний бік, стала агресивною, неконтрольованою. Так, 27.12.2017 року, її донька ОСОБА_3, яка навчається у Лисичанському гірничому технікумі, пішла на заняття та не повернулася додому, на підставі чого, вона звернулася до працівників поліції за допомогою і коли даний факт був вирішений, співробітниками поліції відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за невиконання батьківських обовязків з виховання неповнолітньої доньки. Своєї провини щодо даної події не визнає та вважає, що свої обовязки по вихованню дітей виконує належним чином, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обовязок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Під невиконанням обовязків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обовязків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоровя, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів яких є нагляд за поведінкою дитини. Тому легковажне або байдуже ставлення батьків чи осіб , що їх заміняють, до поведінки дитини, відсутність належного контролю і її відповідністю нормам життя суспільства часто ведуть до здійснення дітьми правопорушень.

В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обовязків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини.

Аналіз доказів, перевірених в судовому засіданні свідчить, що матеріали адміністративної справи не містять обєктивних даних про те, що дії ОСОБА_1 носили протиправний характер.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП, так як відсутні складові інкримінованого правопорушнику проступку об`єктивна та субєктивна сторона, яка виражається в умисному ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 184 ч.1, 247 ч. 1, 251, 252 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М.Старікова