АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/53/18 Справа № 705/4165/17 Суддя в 1 інстанції - Денисюк І. І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції - Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., за участю особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн.00 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_3, 11.08.2017 року о 23 год. 30 хв. по вул.Радянській в м.Умані, керував автомобілем «Рено Меган» державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується алкотестом «Драгер», який показав, що ступінь алкогольного сп'яніння становить 0,39% проміле, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, як незаконну, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_3 вказує, що 11.08.2017 р. близько 23 год. 30 хв. в м.Умань він керував автомобілем, «Рено Меган» що належить його батькові та був зупинений співробітниками поліції. Після перевірки документів йому запропонували пройти на місці перевірку на стан алкогольного сп'яніння, яку він пройшов за допомогою технічного засобу «Драгер», який показав, 0,39% проміле. Однак, він з цим не погодився і попросив працівника поліції надати йому сертифікат на даний технічний засіб, на що йому було відмовлено. Він звертався як до поліцейського так і до понятих, щоб на стан алкогольного сп'яніння його перевірили в медичному закладі, однак поліцейський йому сказав щоб до медичного закладу він їхав сам, оскільки в них на це немає часу, однак знаючи що для проходження цього огляду повинен бути присутній працівник поліції, він поїхав до відділу поліції, але йому не надали поліцейського для супроводу до медичного закладу, і він змушений був до Уманської міської лікарні їхати сам. В лікарні о 01 год. 40 хв. він пройшов медичне обстеження на стан алкогольного сп'яніння, висновок якого свідчить, що він був тверезий. В подальшому він повернувся до поліцейських які складали протокол щодо нього і вони порадили надати цей медичний висновок в суді при розгляді справи про адмінправопорушення.

Окрім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин. Зазначив, що він був викликаний в судове засідання Уманським міськрайонним судом Черкаської області на 09 год. 10 хв. 01.11.2017 р., прочекавши біля двох годин, секретар йому повідомила, що розгляд справи відкладено у зв'язку з зайнятістю судді в іншому процесі, справа буде призначена на іншу дату про що він буде повідомлений, однак повісток йому не надходило, лише 19.12.2017 р. із суду надійшов рекомендований лист з постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2017 р., отже суд розглянув справу без його участі, що призвело до порушення його права на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та підтримав вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в даному випадку мають місце безумовні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови, оскільки суддя місцевого суду, не з'ясувавши причину неявки ОСОБА_3 в судове засідання, передчасно вдалася до розгляду справи у його відсутність. Окрім того, після її розгляду цей же суддя, в порушення ч.1 ст.285 КУпАП, на протязі трьох днів не направила йому копії винесеної у ній постанови, копія постанови була направлена ОСОБА_3 лише 07.12.2017 р. (а.с.11), а отримав він її 19.12.2017 р. про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12), вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає до задоволення.

Викладені ОСОБА_3 вимоги в апеляційній скарзі, підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

З оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №377394 від 11.08.2017 р., результати алкотестеру «Драгер», письмові пояснення свідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об'єктивної сторони, що передбачає необхідність обов'язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а суб'єктивної, наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_3 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні й, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_3, у ньому не зазначено жодної з ознак алкогольного сп'яніння, передбачених п.4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1413/27858 від 11.11. 2015 р., яку виявив працівник поліції, пропонуючи пройти тест, тобто, при винесенні постанови, згідно вимог ст.283 КУпАП, зазначений протокол не може бути прийнятий судом як допустимий доказ на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.2).

Окрім того, відповідно до п.12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, чого працівником поліції також зроблено не було.

Вимогами ч.3 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія з результатами проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться у закладах охорони здоров'я.

ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою подав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який зроблений лікарем КП «Уманська міська лікарня» ОСОБА_4 на підставі досліджень проведених від 11.08. 2017 р. о 01 год. 40 год., відповідно до якого у ОСОБА_3 будь яких ознак сп'яніння не виявлено (а.с.19).

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_3, в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведено поза розумним сумнівом його вина в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а отже в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення.

Отже, розглядаючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а викладені в постанові висновки про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, задовольнити.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн.00 коп., скасувати

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3, закрити на підставі п.1ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко