АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/475/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Рудик І.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ЖукО.В.,

розглянувши 21 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 з доповненнями на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2017 року постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва Ткаченка С.О. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 гривень на користь держави.

Згідно з постановою 04 серпня 2017 року, приблизно о 02 годині 55 хвилин, ОСОБА_3, керував автомобілем «BMW 318» д.н.з.НОМЕР_1 по вул. Д.Луценка в м. Києві у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 та п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції накладено на нього адміністративне стягнення, яке не відповідає вимогам законодавства, матеріалам і обставинам справи.

Вважає, що згідно ст. 251 КУпАП диск з відеозаписом, наданий поліцейським на підтвердження проходження ним огляду на стан сп'яніння не є доказом по справі та не може бути взятий судом до уваги, оскільки час зазначений в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності і в чеку тестування на алкоголь не узгоджується з часом події зафіксованої на відео.

Також, судом першої інстанції не були допитані свідки зазначені в протоколі, а інших доказів його причетності до вчинення даного адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Крім того, він є інвалідом ІІ групи та згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору, тобто судом незаконно було застосовано до нього ст. 40-1 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями і просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

В апеляційній інстанції ОСОБА_3 подав письмові пояснення, з яких вбачається, що на його думку відеозапис, наданий поліцейськими не відображає дійсних обставин справи, оскільки він не керував автомобілем 04.08.2017 о 02 годині 55 хвилин і не проходив тест на стан алкогольного сп'яніння. Протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності та додані до нього документи містять розбіжності, зокрема, пояснення свідків не містять прізвище особи, яка їх відібрала, свідкам не роз'яснено конституційні права та сам бланк пояснень не відповідає затвердженій інструкції з діловодства МВС України.

Також, в постанові №БР717299 від 04.08.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка на його думку має суттєве значення для вирішення даної справи, не зазначено прізвище, ім'я та по батькові працівника поліції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення та додатково зазначив, що сів за кермо в стані крайньої необхідності, оскільки дуже погано себе почував і їхав в аптеку. Вважає, що всі дії працівників поліції по притягненню його до адміністративної відповідальності є незаконними, а матеріали справи сфальсифікованими.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД№130074 вбачається, що 04 серпня 2017 року, о 02 годині 55 хвилин, в м. Києві по вул. Д.Луценка, 1 корпус 1, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «BMW 318» д.н.з.НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат позитивний 1,39 %.

В протоколі наявні письмові пояснення ОСОБА_3, що в нього була крайня необхідність, перед керування вживав пиво, зобов'язується не керувати транспортним засобом до витверезіння /а.с.1/.

До протоколу додані письмові пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з яких вбачається, що вони були присутні під час складання працівниками поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Під час документування порушення за керування транспортним засобом марки «BMW 318» д.н.з.НОМЕР_1, водій ОСОБА_3 в їх присутності оглядався на стан сп'яніння з використанням технічного засобу, а саме газоаналізатору «DRAGER ALKOTEST» №ARCE-0189, на екрані алкотестеру висвітився результат «1,39%» /а.с.4/.

В акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено результати огляду на стан сп'яніння 1,39%. З результатами ОСОБА_3 згоден, про що наявний його підпис у відповідній графі. Акт також підписаний двома свідками /а.с.3/.

З відеозапису події 04.08.2017, наданого працівниками поліції суду першої інстанції, вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_3 не заперечував факт керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння /вживав пару пляшок пива, тихенько проїхав, взяв цигарки/ та після проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» в присутності свідків, ОСОБА_3 особисто підписав чек з результатами тестування на алкоголь /а.с.20/.

В ході засідання суду першої інстанції був допитаний працівник поліції ОСОБА_6, який підтвердив обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення та факт проходження останнім огляду на стан сп'яніння в присутності свідків.

Тобто, огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння проведений відповідно до ст. 266 КУпАП та вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення почеркознавчої експертизи для встановлення відповідності підписів свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в поясненнях, акті огляду на стан сп'яніння та протоколі БД№130074 в ході апеляційного розгляду відмовлено, оскільки будь-яких підстав ставити під сумнів належність цих підписів матеріали справи не містять.

Доводи ОСОБА_3 щодо розбіжностей у часі зазначеному в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності і на відеозаписі події не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення 04 серпня 2017 року, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

Крім того, норми КУпАП не передбачають обов'язок допиту свідків безпосередньо в судовому засіданні судом першої чи апеляційної інстанції, а тому письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є належним і допустимими доказами по справі, містять їх анкетні дані та підписані останніми 04.08.2017. Присутність свідків під час проходження ОСОБА_3 огляду підтверджується відеозаписом.

Доводи ОСОБА_3 про порушення поліцейськими вимог діючого законодавства не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали складені працівниками патрульної поліції з дотриманням вимог КУпАП.

При цьому, доводи апелянта щодо незаконності постанови №БР717299 від 04.08.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не стосуються даної справи.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

Однак, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з ОСОБА_3 судового збору, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 з подальшими змінами від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди 1та 2 групи, а відповідно до копії пенсійного посвідчення ОСОБА_3 він є інвалідом 2 групи, довічно.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню лише в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору, а тому його апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати в частині стягнення судового збору в розмірі 320 гривень на користь держави.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011від сплати судового збору.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук