Справа № 359/814/18
Провадження № 3/359/480/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді водій крано-маніпуляційної установки в ПрАТ «Нова Лінія», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, паспорт серії СТ 304153 -

в с т а н о в и в:

21.01.2018 року о 00 год. 54 хв. в м. Борисполі Київської області по вул. Тургенєва, 30, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані наркотичного спяніння. Огляд на стан наркотичного спяніння, зі згоди особи, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря нарколога в Бориспільській ЦРЛ за адресою: м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1 чим порушив п.п. "а" п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки невідомі. На адресу суду 20.02.2018 року надійшло клопотання в якому ОСОБА_1 зазначає, що щиро розкаюється у скоєному правопорушенні, усвідомлює значення своїх дій та зробив відповідні висновки. Просить суд суворо не карати та при накладені адміністративного стягнення не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки його робота безпосередньо залежить від наявності посвідчення водія і це є фактичним основним і єдиним джерелом доходу. Крім того, ОСОБА_1 додає, що має ряд захворювань, серед яких і артрит лівого колінного суглобу, що ускладнює мого пересування без транспортного засобу. Крім того, щомісячне лікування є не таким вже й дешевим і його заробітна платня є єдиним джерелом існування та можливістю підтримувати стан його здоров'я, часто вимушений пити сильні знеболювальні і користується, настоянками з конопель для того щоб робити компреси на колінному суглобі для зняття болі в коліні, це могло стати причиною такої реакції експрестесту на наркотичні речовини. правопорушник зазначає, що жодного разу не притягувався до відповідальності за правопорушення повязані з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного спяніння і в подальшому зобов'язуюся не вчинювати жодного правопорушення. Вищевказаним, звертає увагу суду на те, що позбавлення прав керування транспортними засобами позбавить його можливості нормального існування та забезпечення повсякденних потреб, а втому числі і заробітку.

Ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення БР №071211 від 21.01.2018 року, з яким особа, яка притягається до відповідальності ознайомлений та який ним власноручно підписано; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.01.2018 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.01.2018 року, де зазначено, що водій перебуває у стані наркотичного спяніння;розпискою написаною власноручно ОСОБА_1 від 21.01.2018, іншими матеріалами справи та встановлена судом.

У звязку з цим суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п.2.9.а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При визначенні йому виду та розміру стягнення суддя враховує те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому адміністративному правопорушенні. Ця обставина помякшує його відповідальність.

Як вбачається з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини, втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватись з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Для визначення такої пропорційності Суд у черговий раз зробив висновок, що «позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більш того, будь-яке втручання у право власності обовязково повинно відповідати принципу пропорційності…«справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини…необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний та надмірний тягар» (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» та «Трегубенко проти України»).

Встановлено, що робота правопорушника повязана безпосередньо з автомобілем, що підтверджується довідкою керівника відділу ОСОБА_2 ПрАТ «Нова Лінія», відповідно до якої ОСОБА_1 працює на посаді водія крано-маніпуляційної установки. Більше того, в матеріалах справи з медичної карти стаціонарного хворого кардіоревматологічного відділення виданого лікарем відділення КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 21.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 був госпіталізованим з 12.12.12 р. та виписаний 21.01.2018 року з діагнозом артрит лівого колінного суглобу. Робота ОСОБА_1 безпосередньо залежить від наявності посвідчення водія і це є фактичним основним і єдиним джерелом його доходу. Крім того, ОСОБА_1 має ряд захворювань, серед яких і артрит лівого колінного суглобу, що ускладнює мого пересування без транспортного засобу. Аналіз цих обставин свідчить про те, що застосування до ОСОБА_1адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його єдиного джерела доходу. В такому випадку правопорушник зазнає непропорційний та надмірний тягар. Ця обставина буде свідчити про недотримання справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Також, суддя враховує, що дії ОСОБА_1не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність останнього не встановлено.

Так, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Вважаю, що в даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим.

З огляду на це суддя дійшов до переконання, що на ОСОБА_1 належить накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. Підстави для застосування до нього такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами відсутні.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 23, 33, 34, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, паспорт серії СТ 304153) у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., який слід стягнути на користь держави України (р/р № 001, МФО: 821018, код за , одержувач коштів Київська область/м. Київ/21081300) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, паспорт серії СТ 304153) у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накл на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, отримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу *;101;) судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк