Справа № 739/2153/17 Головуючий у 1 інстанції Іващенко А. І.
Провадження № 33/795/38/2018
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Наполова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 320 грн. 00 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_2 19 грудня 2017 року о 16 год. 32 хв. по вул. Вокзальна в м. Новгород-Сіверському Чернігівської області керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на виявлення ступеню алкогольного сп'яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та закрити провадження по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом та працівниками поліції було порушено його право на захист, оскільки розгляд справи було проведено без його участі та без належного повідомлення його про час та місце розгляду даної справи, та не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній протокол судового засідання та носій звукозапису даного судового засідання, а досліджені судом докази, які були покладені в основу рішення містять суттєві недоліки, які мають значення для вирішення справи, а саме: розбіжності в часі складання протоколу про адміністративне правопорушення, відсутність в даному документі відомостей щодо осіб, в присутності яких було зафіксовано його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Вважає, що приймаючи до уваги як доказ письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, місцевий суд не зважив на те, що їх пояснення підтверджують факт першочергово складання протоколу за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, та наступну, після складання протоколу відмову ОСОБА_2 в приміщенні Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Місцевий суд при винесенні свого рішення не звернув увагу на відсутність правових підстав для доставлення його в медичний заклад охорони здоров'я та проведення його огляду в найближчому відповідному закладі охорони здоров'я. Крім того, вказує на те, що суду першої інстанції, при мотивуванні свого рішення, послався як на доказ на постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №980022 від 19 грудня 2017 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, при цьому не зазначив яке ж саме доказове значення він має для вирішення по суті даної справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника - адвоката Наполова М.І., який підтримав подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та допитавши свідків, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення на підставі наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВС України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС 07 листопада 2015 року №1395, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія від проходження такого огляду або незгоди з його результатами такий огляд проводить в найближчому закладі охорони здоров'я. За наявності у водія ознак алкогольного сп'яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Наполов М.І. пояснив, що 19 грудня 2017 року під час зупинки працівниками поліції його підзахисного на останнього було одягнено кайданки, пройти огляд на місці зупинки йому не пропонували, а відвезли до КЗ «Новогород-Сіверська ЦРЛ» (далі - ЦРЛ), потім до Новгород-Сіверського відділу поліції, де з нього зняли кайданки та складали якісь документи.

Як убачається з матеріалів справи, 19 грудня 2017 року о 18 год. 40 хв. начальником СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 012115 відносно ОСОБА_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого, останній, 19 грудня 2017 року о 16 год. 32 хв. по вул. Вокзальна в м. Новгород-Сіверському Чернігівської області керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на виявлення ступеню алкогольного сп'яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Допитані в апеляційному суді в якості свідків:

- начальник СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5, пояснив, що 19 грудня 2017 року був зупинений автомобіль під керування ОСОБА_2, який був з ознаками алкогольного сп'яніння, його було доставлено до ЦРЛ, а потім до відділу поліції, де було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння;

- інспектор СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 пояснив, що 19 грудня 2017 року на вимогу поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_2 не зупинявся, коли наздогнали автомобіль, то через поведінку ОСОБА_2 на нього одягли кайданки та повезли до ЦРЛ, там не було припинено застосування спеціального засобу. Коли правопорушника доставили до відділу поліції, з нього зняли кайданки та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, до протоколу долучені письмові пояснення двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за змістом яких свідків залучили до фіксування факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння о 19 годині 11 хвилин 19 грудня 2017 року, тобто після вказаного в протоколі часу вчинення адміністративного правопорушення та складання відповідного протоколу.

На думку апеляційного суду пояснення даних свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки пояснення цих свідків викладені на заздалегідь виготовлених бланках, надрукованих на комп'ютері, є ідентичними між собою за змістом, заповнені, і різняться між собою зазначеними прізвищами та почерком.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали пояснення, згідно яких, 19 грудня 2017 року в їх присутності, не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, вони підписували пояснення знаходячись в окремому кабінеті.

Також, вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

При цьому матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування автомобілем НОМЕР_1 та передачі цього транспортного засобу для керування іншій особі.

Ч. 1 ст. 268 КУпАП, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Всупереч зазначеним вимогам закону справа розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушені його права на захист. Посилання місцевого суду про належне сповіщення ОСОБА_2 про час та місце судового розгляду не підтверджується жодним належним доказом. Хоча протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 і містить інформацію про час та місце судового розгляду, однак така форма повідомлення про призначення судового розгляд не може бути врахована як належна, крім того ОСОБА_2 не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення і він відмовився від підпису в ньому.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жофрр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Ураховуючи вказане, право особи на участь у суді є складовою права на справедливий судовий розгляд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_2, який не був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, суд першої інстанції порушив його право на захист своїх інтересів та справедливий суд, що гарантоване ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Більше того, із протоколу про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції о 16 год. 32 хв., а протокол складено о 18 год. 40 хв. Із довідки лікаря, наявної в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду 19 грудня 2017 року о 18 год. 30 хв. Тоді як в своїх поясненнях свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4. вказали, що були присутніми 19 грудня 2017 року о 19 год. 11 хв. при складенні протоколу відносно ОСОБА_2 Однак, суд першої інстанції даним розбіжностям ніякої оцінки не надав, чим допустив однобічність та неповноту судового розгляду.

Крім того, в ході апеляційного розгляду було встановлені наступні обставини, які свідчать про порушення прав громадянина ОСОБА_2, а саме що останнього було у примусовому порядку доставлено до закладу охорони здоров'я і до нього тривалий час застосовувався спеціальний засіб - кайданки, що, на думку апеляційного суду, свідчить про можливе порушення конституційних прав ОСОБА_2, зокрема, на повагу до його гідності.

Так, представник ОСОБА_2 захисник - адвокат Наполов М.І., в судовому засіданні апеляційного суду, надав пояснення, що 19 грудня 2017 року, коли його підзахисного зупинили працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, на нього було одягнуто кайданки, в яких він буд доставлений до ЦРЛ, а згодом до відділу поліції і тільки тоді кайданки були зняті.

Свідки - начальник СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 та інспектор СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що дійсно 19 грудня 2017 року, після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2, внаслідок агресивної поведінки останнього на нього було одягнуто кайданки та він був доставлений до ЦРЛ, де відмовився від проходження медичного огляду, і згодом його було доставлено до Новгород-Сіверського ВП, де з ОСОБА_2 було знято кайданки.

На уточнюючі питання суду вищезазначені свідки повідомили, що у лікарні ОСОБА_2 поводив себе спокійно, тобто фактично були відсутні підстави для застосування спеціальних засобів. Однак, причини, по яким не було припинено застосування спеціального засобу відносно ОСОБА_2 на то момент суду повідомлено не було.

Слід зазначити, що поліцейський зобов'язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату - ч. 7 ст. 42 ЗУ «Про Національну поліцію», і згідно показань начальника СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 та інспектора СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 поведінка ОСОБА_2 вже в ЦРЛ не була агресивною і не потребувала застосування спеціальних засобів, дана обставина, щодо поведінки ОСОБА_2 в ЦРЛ, також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Головного лікаря КЗ «Новгород-Сіверська ЦРЛ» ОСОБА_7. Причини продовження застосування до ОСОБА_2 спеціального засобу до моменту його доставки до Новгород-Сіверського ВП апеляційному суду повідомлені не були.

Згідно наявних в матеріалах справи даних слідує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції о 16 год. 32 хв., довідка лікаря про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду складено о 18 год. 30 хв., а протокол про адміністративне правопорушення складено о 18 год. 40 хв., тоді як пояснення свідків були відібрані о 19 год. 11 хв. Тобто, фактично до ОСОБА_2 були застосовані спеціальні засоби на тривалий час, понад 2 год.

Згідно ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліції (поліцейському) заборонено застосовувати кайданки більше ніж 2 години безперервного використання або без послаблення їх тиску і поліцейський зобов'язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про застосування до особи спеціального засобу.

З огляду на відсутність у апеляційного суду будь-якої інформації щодо притягнення ОСОБА_2 до встановленої законом відповідальності у зв'язку з його можливою протиправною поведінкою 19 грудня 2017 року у зазначений час, приймаючи до уваги застосування до нього спеціального засобу - кайданок на тривалий час та відсутність письмового повідомлення керівника про застосування до особи спеціального засобу від працівників поліції які його застосували, дії начальника СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 та інспектора СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 свідчать про порушення прав ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованою, невмотивованою, та постановленою з порушенням вимог ст.245 КУпАП, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2017 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оседач