Справа № 359/627/18
Провадження № 3/359/410/2018

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2018 року м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, представника митниці ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, щодо громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Російської Федерації, пенсіонерки, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, закордонний паспорт FJ325843, виданий 23.10.2017 року, орган, що видав, - 1444, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, -
12.12.2017 року о 13 годині 27 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДПМА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_3, яка відлітала з України до Латвії, м. Рига, літаком а/к «AirBaltic», рейс № ВТ403, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиркою «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажирці було задано питання щодо наявності в неї готівкових коштів, на що вона відповіла, що має при собі приблизно 7 000 євро. Після цього пасажирку було запрошено до службового приміщення митниці залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де нею була видана готівка в розмірі: 11 200 доларів США та 10 400 євро, які: 10 400 євро та 1 200 доларів знаходились у відкритому поліетиленовому пакеті у одному з відділень жіночої сумки пасажирки (ручна поклажа), 10 000 доларів США у валізі пасажирки поверх особистих речей (ручна поклажа).
Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки готівка належить їй особисто. Пасажирка обрала проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).
З виявленої суми громадянці України ОСОБА_3 було пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 11 200 доларів США та 400 євро.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації та документів, що підтверджують зняття готівки з власного рахунку в банку, пасажирка не надала та до моменту перетину нею «білої лінії» до інспекторів митниці не зверталася.
Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_3 під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_3, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі, передбаченому відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою Постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р. зі змінами внесеними Постановою Правління НБУ № 312 від 25.07.2012 р., мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.
Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі, - не встановлено.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначив, що грошові кошти, які провозила ОСОБА_3 належать їй та її чоловіку, це їхній дохід. Летіла ОСОБА_3 в м.Рига до своєї доньки ОСОБА_4, яка там навчається. Гроші призначалися для її особистих потреб та для оплати навчання доньки. Конфіскація цих коштів поставить родину ОСОБА_3 в скрутне матеріальне становище. Також ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_3 вину у вчинену порушенні митних правил визнала у повному обсязі та щиро розкаялася. Дане правопорушення вона вчинила з необережності, у звязку з тим, що не знала точної суми, яку провозила, і таку суму коштів провозила вперше. Наміру порушувати митні правила України вона не мала. З огляду на вказане, ОСОБА_1 просив суд призначити ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а вилучену в неї валюту, - повернути.
Представник митниці в судовому засідання просив суд застосувати до порушника стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти.
Суддя, заслухавши думку представника митниці та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях громадянки України ОСОБА_3 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.
Відповідно до п. 4 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року № 148, фізична особа - нерезидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, якщо сума готівки, що вивозиться, не перевищує суми готівки, письмово задекларованої цією особою митному органу при ввезенні в Україну. Вивезення готівки у такому випадку здійснюється за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, - з моменту перетину останнім «білої лінії», що позначає закінчення «зеленого» коридору.
Як вбачається з протоколу про порушення митних правил України ОСОБА_3 перетнула «білу лінію», що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор», таким чином перемістила через митний кордон України валюту, яка обмежена законодавством України, а саме в розмірі що перевищує 10 000 євро.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Слід зауважити, що діючим законодавством України вивезення готівкової іноземної валюти за межі України, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути вивезена без письмового декларування.
Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинила громадянка України ОСОБА_3 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.
За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.
Вивезення даної суми за межі України нерезидентами допускається, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Таким чином, єдине діяння, яке вчинила громадянка України ОСОБА_3 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
За вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, громадянка України ОСОБА_3 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.
Шкода, яку громадянка України ОСОБА_3 потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вона вивезла гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території іншої держави. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації. Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.
На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.
При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні обставини.
При перевірці вказаних обставин, судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_3 летіла до своєї доньки, яка навчається в університеті. Грошові кошти, які вона провозила належать їй та її чоловіку, це їхній спільний заробіток. Частина з цих коштів призначалася на її власні потреби, а частина на оплату навчання доньки.
Ці докази в сукупності вказують на те, що грошові кошти, які мала при собі громадянка України ОСОБА_3 при перетині державного кордону України, є її доходами та доходами її чоловіка ОСОБА_6 фактично його заробітної платою, яку він отримав, офіційно працюючи, та мають законне походження.
Відповідно п. 10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати № 95: "Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї".
Обтяжуючих, відповідальність особи обставин, судом не встановлено. При прийнятті рішення суддя враховує наявність у громадянки України ОСОБА_3, підтверджуючих походження валюти документів, розмір та призначення валюти, вивезення якої намагалася здійснити ОСОБА_3, а також те, що вона перевозив таку суму коштів вперше, та те, що правопорушення вчинено нею з необережності, у зв'язку з тим, що вона не знала точну суму, яку перевозила. Крім того, у матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, а навпаки є відомості, які свідчать про легальне походження валюти.
З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянки України ОСОБА_3 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на неї "індивідуальний надмірний тягар".
Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що конфіскація вилученої валюти, позбавить правопорушника можливості забезпечувати нормальні умови проживання її родини, зокрема навчання її доньки, а ніяк не сприятиме вихованню громадянки України ОСОБА_3 та попередженню вчиненню нею нових порушень.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України.
Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки громадянки України ОСОБА_3 в подальшому.
Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з громадянки України ОСОБА_3, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.
Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 33 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и в :
громадянку України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, закордонний паспорт FJ325843, виданий 23.10.2017 року, орган, що видав, - 1444, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, визнати винною у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк