Справа № 359/5593/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/109/18 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 147 29.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2018 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт: НОМЕР_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 25 червня 2017 року о 22 годині 30 хвилин в с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області по вул. Гагаріна,1А, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження медичного огляду та продування пристрою «Драгер» на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року щодо нього, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Вимоги обґрунтовує тим, що адміністративне стягнення, якому його було піддано оскаржуваною постановою суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Вказує, що зазначені в оскаржуваній постанові обставини стали для нього несподіванкою, оскільки 25 червня 2017 року він не був за кермом автомобіля, та станом на дату звернення з апеляційною скаргою посвідчення водія він не має, навички керування транспортним засобом в нього відсутні та він не є власником ні автомобіля НОМЕР_2, ні будь-якого іншого транспортного засобу. На думку апелянта, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду першої інстанції суть адміністративного правопорушення вказана формально, оскільки не зазначено, від якого саме огляду та в якому конкретно порядку відмовився водій, в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, у зв'язку з чим порушена передбачена законом процедура проходження такого огляду. Окрім того, апелянт ще раз наголошує, що він не є водієм та в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що він відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров'я. В апеляційній скарзі зазначено, що жодних повісток про участь в судовому розгляді в суді першої інстанції він не отримував, що порушило його права, гарантовані ст. 268 КУпАП, і копію оскаржуваної постанови він отримав лише 15 грудня 2017 року, у зв'язку з чим ним додатково було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. На думку апелянта, мала місце фальсифікація документів. Відповідне звернення направлено ним до прокуратури. ОСОБА_1 зазначає, що, окрім вказаних порушень, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 33 КУпАП та відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було зареєстровано 09 січня 2018 року /а. с. 35/ та призначено до розгляду на 10 годину 30 хвилин 29 січня 2018 року /а. с. 36/.

Повідомлення про розгляд справи направлено ОСОБА_1 за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою 10 січня 2018 року /а. с. 36/.

24 січня 2018 року апелянту направлено судову повістку у виді SMS-повідомлення, як була отримана ним 26 січня 2018 року /а.с.40-41/.

Окрім того, ОСОБА_1 додатково було повідомлено в телефонному режимі про час, дату та місце розгляду його апеляційної скарги.

Оскільки, як слідує із матеріалів справи, апелянту було відомо про апеляційне провадження за його скаргою, від нього чи його захисника клопотання про відкладення судового розгляду не надходили, суд приходить до висновку, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

В ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року, яке обґрунтовано тим, що про вчинення ним адміністративного правопорушення та про судовий розгляд йому стало відомо лише 15 грудня 2017 року, коли він по пошті отримав копію оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно протоколу серії БД №008461 від 25 червня 2017 року, складеному інспектором Бориспільського ВП Цвілієм І.Г., 25 червня 2017 року о 22 годині 30 хвилин в с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області по вул. Гагаріна,1А, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння: хитка хода, різкий запах з ротової порожнини; від проходження огляду, продування приладу «Драгер» та підпису протоколу в присутності двох свідків відмовився /а.с.2/.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Як убачається з даного протоколу, ОСОБА_1 з ним не ознайомлений та ним не надано ніяких пояснень , оскільки у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» його підпис відсутній. Крім того, у протоколі відсутні підписи про те, що ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи та йому роз'яснювалися його права та обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Крім того, пунктом 4 розділу VІІ даної Інструкції передбачено, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

Однак, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції не додано довідку про отримання ОСОБА_1 за місцем його проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, відповідно доданої до апеляційної скарги довідки від 23 грудня 2017 року №31/5-1443-2687, виданої Територіальним сервісним центром №1443 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до інформації НАІС ЄДР МВС України, станом на 23 грудня 2017 року, посвідчення водія не видавалося /а.с.30/.

Окрім того, в самому протоколі про адміністративне правопорушення від 25 червня 217 року серії БД №008461 вказано, що документи у особи не вилучалися /а.с.2/. Постанова про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування транспортним засобом або не пред'явила їх для перевірки за ст.126 КУпАП не складалася.

Працівниками поліції не зазначено в протоколі та не надано доказів того, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом і автомобіль був переданий іншій особі, яка має право керувати транспортним засобом.

Також згідно доданих пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є ідентичними, вони стали свідками того, що громадянин який назвався ОСОБА_1, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та освідування за допомогою приладу «Драгер» відмовився /а.с.3-4/. Вказані свідки викликалися в судове засідання, однак в зазначений час не прибули, про причини неявки не повідомили.

В судове засідання викликалася особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, а саме - інспектор СР ПП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області Цвілій І.Г., однак, він в телефонному режимі повідомив, що не може з'явитися з особистих підстав, а також вказав, що відеофіксація зупинки водія ОСОБА_1 відсутня /а.п.44/.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд. За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та взагалі керував транспортним засобом, або перебував у вказаному в протоколі місці, апеляційний суд приходить до висновку, що зібраними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон