Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.130 КУпАП Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м.Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Жизнєвського Ю.В.

за участі:

правопорушника ОСОБА_1

представника правопорушника

ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративну справу за апеляцією представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Згідно постанови, 25.12.2017 року, близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м.Житомирі, по вул. Покровська, 219, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказане рішення суду просить скасувати, а справу відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в діях останнього ознак адміністративного правопорушення. Аргументуючи свої вимоги зазначає, що висновки даної постанови не відповідають фактичним обставинам справи та прийнята вона з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що докази, на які суд посилається у своєму рішенні в обгрунтування вини його підзахисного вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП не доводять. Зазначає, що ОСОБА_1 від освідування не відмовлявся, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського, так, як транспортним засобом не керував та не був зупинений працівниками поліції. Посилається при цьому на те, що поліцейськими при проведенні освідування його підзахисного на стан алкогольного спяніння був порушений передбачений законом порядок його проведення, а саме, освідування ОСОБА_1 проводилось не за первинним місцем встановлення останнього та автомобіля яким той керував, а у міськвідділі поліції, куди останнього було запрошено для вияснення обставин подій повязаних з викликом поліцейських на вулицю Покровську. Вказує, також на те, що на відеозаписах з нагрудних відеокамер поліцейських факту керування його підзахисним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння також не вбачається. Крім цього, зазначає про недопустимість в якості доказу вини ОСОБА_1 роздруківки приладу «Драгер», оскільки вона не містить чіткої дати та часу її складання. Що ж до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими суд також аргументу вину ОСОБА_1 то їх апелянт також вважає такими, що не можуть бути взяті до уваги, оскільки дані свідки не були присутні під час огляду його підзахисного та не були допитані в суді.

Зазначає, що суд розглянувши справу без у часті ОСОБА_1 порушив його право на захист, при цьому не дослідив належним чином докази та не викликав свідків, що свідчить про поверхневий та формальний розгляд справи.

Окрім вказаного, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеної вище постанови, оскільки отримав він її лише 17.07.2018, а також викликати в судове засідання свідків по даній адміністративній справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи адвоката ОСОБА_2 про поновлення йому строків на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи (а.с.30), а тому і вимоги останнього про їх поновлення підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необгрунтованими та такими, що не узгоджуються з матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Обгрунтовуючи вину ОСОБА_1 суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку приладу «Драгер», акт огляду на стан алкогольного спяніння, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, рапорт інспектора поліції, відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

При дослідженні вказаних доказів в ході апеляційного розгляду справи, апеляційний суд встановив, що вони вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доводять.

Відповідно ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція даної норми Закону передбачає, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан спяніння особи проводиться на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.8), 25.12.2017, близько 03.58 годин, екіпаж поліції у складі інспекторів Погоріна Л.М., Левчук В.С. та Зінюк О.Є. прибув за викликом «102» до буд.№ 219, по вул. Покровській в м. Житомирі для вияснення обставин конфлікту між водієм таксі ОСОБА_1 - з однієї сторони та ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - з іншої сторони. В подальшому, для вияснення обставин справи, вищевказані учасники конфлікту з патрулем поліції проїхали до Житомирського МВП. У вказаному відділі поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного спяніння з застосуванням приладу «Драгер», на що той погодився. В ході даного огляду, результат алкотестеру показав результат 1.08%0 (а.с.3), після чого працівниками поліції було запрошено двох свідків для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та відібрання в них з даного приводу пояснень. В свою чергу, ОСОБА_1 почав заперечувати вживання алкоголю, на що йому було запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоровя для відповідного освідування, на що той відмовився.

Вищевказане зафіксовано на записі з нагрудної відеокамери поліцейського, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.18).

Будь-яких інших доказів, які вказували б на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, окрім вказаних вище в матеріалах справи не вбачається.

Зазначене в своїй сукупності свідчить про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння належним чином не підтверджений, оскільки огляд останнього був здійснений не на місці зупинки транспортного засобу, яким він керував, а лише через певний проміжок часу в приміщенні Житомирського ВП при встановленні обставин іншої справи.

Крім цього, освідування ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру «Драгер» було здійснено без участі свідків, останніх поліцейські запросили вже після проходження ОСОБА_1 тесту, що зафіксовано на вказаному вище відеозаписі.

Враховуючи зазначене, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 в їх присутності було запропоновано пройти тест на алкоголь з застосуванням приладу «Драгер» не відповідають дійсності.

Вищевказане є порушенням положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735.

Що ж до факту відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного спяніння, який суд першої інстанції останньому ставить у вину, то даного факту в розумінні ст.130 КУпАП апеляційний суд також не вбачає, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся пройти тест на стан алкогольного спянніння за допомогою приладу «Драгер», а його відмова стосувалась тільки проходження освідування в лікувальному закладі вже після проходження зазначеного тесту в відділку поліції.

Зазначене в своїй сукупності свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та згідно п.1 ст.247 цього ж Закону є підставою, що виключає провадження у справі про адміністративну відповідальність.

За таких обставин постанову суду першої інстанції слід скасувати, а справу відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: