Справа № 456/168/18
№ провадження 3/453/93/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2018 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 та начальника Сколівського відділення Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у Львівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, судді у відставці, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, -

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом № 67 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, складеним оперуповноваженим Управління захисту економіки у Львівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_4 16.01.2018 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП стверджується, що останній, будучи звільненим 21.09.2016 року з посади судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області та відповідно до п. п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 закону України «Про запобігання корупції» являючись субєктом відповідальності за правопорушення, повязане із корупцією, у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 06.12.2017 року об 15.31 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію за 2016 рік особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_3 у судове засідання зявився, наведені у вказаному вище протоколі № 67 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, обставини заперечив, а своєї провини у вчиненому не вбачає з тих підстав, що не є і не може бути субєктом згаданого корупційного правопорушення. Так, зокрема зазначив, що виконував повноваження судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області, а 12.06.2016 року досягнув 65-річного віку, у звязку з чим такі його повноваження з наступного дня, тобто з 13.06.2016 року були припинені, а Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року за № 1513-VIII «Про звільнення суддів» він був звільнений у відставку. Вказує, що Наказом голови Стрийського міськрайонного суду Львівської області № 140/К від 21.09.2016 року «Про відрахування ОСОБА_3 зі штату суду» його лише відраховано зі штату згаданого суду з 21.09.2016 року у звязку із звільненням у відставку, однак такий Наказ не може вважатися тим документом, на підставі котрого відбулося припинення його повноважень, оскільки його повноваження судді припинилися 13.06.2016 року і таке припинення повноважень судді у звязку із досягненням 65-річного віку врегульовується Конституцією України та спеціальним Законом та не потребує додаткових кадрових рішень з боку керівництва суду. Відтак, просив дану справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор вважає, що протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, є законним і обґрунтованим, запропонувала піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу. Зазначила, що ОСОБА_3 як суддя у відставці є субєктом адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, так як повноваження судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області в останнього, на її переконання, припинені не із досягненням останнім 65-річного віку 13.06.2016 року, а 21.09.2016 року після відрахування його із штату вищезгаданого суду. Крім того, ОСОБА_3 отримував заробітну плату до його фактичного виведення із штату суду і виплата такої не припинилася після досягнення ним 65-річного віку, з огляду на що останній повинен нести відповідальність за несвоєчасне, без поважних причин, подання деклараціїза 2016 рік особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 у період з 02.02.1993 року був обраний та виконував повноваження судді, спершу Стрийського міського народного суду (а. с. 21), а згодом, після відповідних організаційних змін, місцевого Стрийського міського суду Львівської області (а. с. 17-19, 25-27), Стрийського міського суду Львівської області (а. с. 14-16), Стрийського міськрайонного суду Львівської області (а. с. 22).

12.06.2016 року, перебуваючи на посаді судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ОСОБА_3 досягнув шістдесяти пяти років, у звязку з чим у встановленому порядку було вирішено питання про його відставку.

Так, Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року за № 1513-VIII «Про звільнення суддів» (а. с. 97-99), ОСОБА_3 був звільнений у відставку, а Наказом голови Стрийського міськрайонного суду Львівської області № 140/К від 21.09.2016 року «Про відрахування ОСОБА_3 зі штату суду» (а. с. 24) його відраховано зі штату згаданого суду з 21.09.2016 року у звязку з відставкою.

18.03.2016 року набув чинності Закон України № 1022-VIII від 15.03.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей подання службовими особами декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру у 2016 році» (про електронне декларування), згідно якого, з-поміж іншого, внесені зміни й до статті 172-6 КУпАП, котра встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог фінансового контролю.

Так, частиною 1 зазначеної статті (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1022-VIII від 15.03.2016 року) передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Разом з тим, подання згаданих вище декларацій залежало від початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (пункт 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції»).

У свою чергу, про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Як вбачається з рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, таким визначено два етапи початку роботи вказаної системи, а саме перший етап роботи - з 00 год. 00 хв. 01.09.2016 року для такого типу декларацій (повідомлень) та субєктів декларування, як декларації, передбачені абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; другий етап роботи з 00 год. 00 хв. 01.01.2017 року для усіх інших субєктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Системний аналіз вжитих у ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» формулювань «припиняє діяльність» та «припинив діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 КЗпП України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» розрізняє терміни «звільнення» та «припинення», а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів.

Зокрема, згідно із ст. 119 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції, що діяла станом на дату вчинення правопорушення), повноваження судді припиняються виключно з підстав, визначених у ч. 7 ст. 126 Конституції України. У свою чергу, в силу ч. ч. 1, 3 ст. 120 вказаного Закону, повноваження судді припиняються з наступного дня після досягнення ним шістдесяти пяти років. Суддя не може здійснювати правосуддя з наступного дня після досягнення ним шістдесяти пяти років. Зазначені норми повністю узгоджуються із положеннями ст. 126 Конституції України.

Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст. 125 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», є саме припинення повноважень судді (статті 119-125), тобто й у випадку досягнення суддею шістдесяти пяти років. Звільнення ж судді з вказаних вище підстав не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального Закону.

В силу ст. 7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Зазначена норма, власне, передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень.

З огляду на усе вищевикладене слід дійти висновку, що судді, які звільняються з підстав, визначених статтею 126 Конституції України (тепер частина 6), зокрема й у звязку із досягненням шістдесяти пяти років та відставкою, не можуть бути субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 12.06.2016 року, перебуваючи на посаді судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області, досягнув шістдесяти пяти років. Відповідно, з наступного дня після досягнення ОСОБА_3 зазначеного віку, а саме з 13.06.2016 року, його повноваження судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області припинилися і він правосуддя не здійснював в силу вимог ч. 3 ст. 120 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». У подальшому вирішено питання про його відставку.

З огляду на вказане, ОСОБА_3 був звільнений із займаної посади з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, а повноваження його як особи, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, припинилися 13.06.2016 року, тобто до початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (01.09.2016 року), з якого, власне, і слід рахувати початок виконання обовязків щодо подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначених частиною 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі й подання декларації особою наступного року після припинення таких повноважень за минулий рік.

Відтак, ОСОБА_3 не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як і не може бути субєктом інших правопорушень, передбачених статтею 172-6 КУпАП.

У свою чергу, відсутність субєкта адміністративного правопорушення, виходячи з положень ст. 9 КУпАП, котра визначає поняття адміністративного правопорушення, тягне за собою й відсутність складу адміністративного правопорушення, а останнє виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення у цілому.

З огляду на усе вищевказане, ОСОБА_3 не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у даній справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7-9, 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Микитин