Справа№464/7639/17
пр.№ 3/464/16/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Рудаков І.П., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м.Львові, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

07.11.2017 року близько 15.40 год. у Львові по вул. Ярославенка, 47, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю, нечітка вимова), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 під час розгляду протоколу 01.12.2017 року та 28.12.2017 року своєї вини у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що він відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння, оскільки не керував транспортним засобом. Додатково зазначав, що дійсно перебував в стані алкогольного спяніння, однак транспортним засобом не керував, а лише проходив повз автомобіля, за кермом перебувала його дружина. Під час розгляду протоколу 12.01.2018 року та 23.01.2018 року після допиту під час розгляду протоколу свідка ОСОБА_3, який підтвердив факт керування 07.11.2017 року ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_2, ОСОБА_2 змінив свої пояснення з приводу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та пояснив, що він дійсно 07.11.2017 року близько 15.40 год. керував зазначеним транспортним засобом, однак не перебував в стані алкогольного спяніння.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення повністю доведена та його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Факт вчинення та вина даної особи в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП стверджується належними і допустимими доказами у відповідності ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 07.11.2017 року серії БР №129621;

- наданими під час розгляду протоколу показаннями свідка ОСОБА_3, який показав суду, що 07.11.2017 року близько 15.40 год. їхав у м.Львові по вул.Володимира Великого в напрямку до вул.Стрийської, перед його автомобілем рухався автомобіль марки «ВАЗ» сірого кольору, який кидало із сторони в сторону, у звязку із чим він викликав патрульну поліцію та продовжив рух за даним автомобілем до вул.Ярославенка. Зрівнявшись із зазначеним транспортним засобом свідок ОСОБА_3 роздивився обличчя водія даного автомобіля, та зауважив, що останній, на його думку перебуває з ознаками алкогольного спяніння. Після того, як працівники патрульної поліції зупинили автомобіль марки «ВАЗ», зателефонували до нього та попросили, щоб він підїхав, щоб впізнати водія, який керував зазначеним ним транспортним засобом. Приїхавши на місце зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 впізнав ОСОБА_2, як особу, яка керувала зазначеним автомобілем. На вимогу працівників поліції ОСОБА_2 у його присутності від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився;

- наданими під час розгляду протоколу показаннями свідка ОСОБА_4, який засвідчив факт відмови ОСОБА_2 у його присутності від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі;

- наданими під час розгляду протоколу показаннями дружини ОСОБА_2 -свідка ОСОБА_5, яка показала суду, що 07.11.2017 року вона зранку їздила автомобілем НОМЕР_2, на роботу, близько 14.00 год. вона повернулась додому з роботи, та у них із чоловіком виникла сімейна сварка. Після чого ОСОБА_2 вийшов з квартири на вулицю, автомобіль при цьому залишився припаркований біля будинку. Через деякий час їй зателефонувала сусідка ОСОБА_6 та повідомила, що з вулиці її кличе чоловік. Крім того, свідок ОСОБА_5 зазначила, що її чоловік був випивший, проте вона вважає, що він не керував транспортним засобом, однак ствердити цього не може, оскільки не спостерігала за транспортним засобом постійно, а бачила припаркований автомобіль лише між певними проміжками часу;

- наданими під час розгляду протоколу показаннями сусідки ОСОБА_2 свідка ОСОБА_6, яка повідомила суду, що 07.11.2017 року почула як сусід ОСОБА_2 кличе її з вулиці, у зв язку із чим вона зателефонувала до його дружини та вийшла подивитись що трапилось на балкон, біля ОСОБА_2 на той момент вже знаходились працівники поліції;

- відеозаписом із місця вчинення правопорушення, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, при цьому мотивує свою відмову тим, що не керував транспортним засобом.

Пунктом 2 роздіду І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 розділу І вищезазначеної Інструкції ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В ході розгляду справи судом не встановлено належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння в момент його перевірки працівниками поліції 07.11.2017 року, тим самим не спростовано правомірності дій інспектора патрульної поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, та відповідно дійсності допущення водієм порушення п.2.5 ПДР України, яким закріплений обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сам факт відмови на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного спяніння становить закінчений склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання правопорушника на те, що він не керував автомобілем не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються наданими під час розгляду протоколу показаннями свідка ОСОБА_3, та у подальшому не заперечувались і самим правопорушником.

Показання допитаних під час розгляду протоколу свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а також факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Врахуючи суперечливість та непослідовність пояснень ОСОБА_2, які були ним змінені безпосередньо після допиту свідка ОСОБА_3, який підтвердив факт керування ним транспортним засобом, суддя розцінює його пояснення критично, як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, характер вчиненого та його суспільну небезпеку, враховуючи, що правопорушник не визнав вини у вчиненні правопорушення, та не розкаявся у вчиненому, враховуючи також особу правопорушника, вважаю, що призначення стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути 352 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП, та керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів ГУК у Львівській обл./м.Львів/21081300, р/р 0001, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській обл., , ЗКПО 21081300 (призначення платежу) МФО (код банку) 825014; (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, р/р 0001, банк: ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, , дохід бюджету: 22030106, МФО (код банку) 820019; (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

У випадку несплати штрафу у пятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред'являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя