Справа № 481/1296/17 05.02.2018 05.02.2018 05.02.2018
Номер провадження: 33/784/35/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"5" лютого 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Вільне Запоріжжя Новобузького району Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 04 жовтня 2017 року о 23:15 год., водій ОСОБА_1 в м. Новий Буг по вул. Цибулько, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, характерний запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийнята без урахування всіх обставин, що мають істотне значення для справи.

Зазначає, що 04.10.2017 р. не вживав алкогольні чи будь-які інші заборонені напої, а тому наполягав на проведенні медичного огляду на стан сп'яніння в Новобузькій ЦРЛ, а не на місці зупинки, з метою уникнення в подальшому конфліктних ситуацій, але співробітники поліції наполягали на проведенні медичного огляду саме на місці зупинки транспортного засобу.

Також додає, що жодних свідків зазначеної події не було, що при ньому протокол про адміністративне правопорушення не складався, копія йому не вручалась та не надсилалась, що права, передбачені ст. 268 КУпАП йому не роз'яснювались.

Вказав, що з метою захисту своїх прав, він самостійно 05.10.2017 р., о 03:40 год., звернувся до приймальної Новобузької ЦРЛ для добровільного проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наслідками якого висновком від 05.10.2017 р. за №48 у нього не було виявлено будь-яких ознак сп'яніння.

Зазначає, що він мав намір надати цей висновок до суду та довести свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, але був фактично позбавлений такої можливості, як і позбавлений можливості заявити клопотання про виклик співробітників поліції та так званих свідків для допиту. У зв'язку зі своєю правовою необізнаністю, він не зміг скористатися правовою допомогою при розгляді справи, якої потребував, а також не зміг надати додаткові докази стосовно відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, що, на його думку, призвело до неповного та необ'єктивного з'ясування усіх істотних обставин справи.

Апелянт вважає, що його доводи у сукупності з висновком від 05.10.2017 року № 48, прямо вказують на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання повторно не з'явився ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, і його неявка не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення. З огляду на наведене, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3(в режимі відеоконференції з приміщення Новобузького районного суду Миколаївської області), апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні при його складанні, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтвердив апеляційному суду свідок ОСОБА_2 (працівник поліції Новобузького ВП), який пояснив, що він зупинив автомобіль «ВАЗ 2107» під керуванням ОСОБА_1 в м. Новий Буг по вул. Цибулько. Зазначив, що водій не одразу зупинився на вимогу працівників поліції, а тому цей автомобіль переслідували близько 1 - 1,5 км. Зупинившись, водій намагався пересісти на пасажирське сидіння. Було помітно, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, оскільки мав нестійку ходу, характерний запах алкоголю з ротової порожнини. Однак, пройти медичний огляд ОСОБА_1 категорично відмовився, а також відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення.

Ці пояснення свідка ОСОБА_2 повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3, яка допитана апеляційним судом, і підтвердила, що протокол про адміністративне правопорушення складався у присутності двох свідків. Пояснила, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, зокрема, характерний запах алкоголю з ротової порожнини та не міг самостійно триматися на ногах, його підтримували. В присутності свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, але він відмовився, стверджуючи, що взагалі не керував транспортним засобом. Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення відмовився.

Аналогічні пояснення надав і інший свідок - ОСОБА_4, пояснення якого додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час апеляційного розгляду спростовані наведені апелянтом доводи про те, що він наполягав на проведенні медичного огляду на стан сп'яніння в Новобузькій ЦРЛ, і що свідків зазначеної події не було, що при ньому протокол про адміністративне правопорушення не складався, а також копія протоколу не вручалась.

Відповідно до п. 9 розділу 2 Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», результати огляду водіїв транспортних засобів в закладах охорони здоров'я можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо такий огляд проведено в присутності поліцейського та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п. 22 розділу 3 цієї Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважається недійсним.

Тому, наданий ОСОБА_5 висновок щодо результатів огляду на стан сп'яніння № 48 від 05.10.2017 р., який проведений о 03:40, є недопустимими доказом, оскільки це дослідження проведено у відсутність поліцейського, а також понад спливу двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Хоча справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність ОСОБА_5, але останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження, і суд апеляційної інстанції поновив строк на апеляційне оскарження, чим поновлені його процесуальні права. Однак, ОСОБА_5 до апеляційного суду не з'явився. Крім того, посилання апелянта на наявність у нього додаткового доказу, який не врахований суддею при постановленні рішення, оцінений апеляційним судом та визнаний таким, що не є належним та допустимим.

Отже, апелянт не спростував наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, які свідчать про його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі, як йому було запропоновано працівником поліції у присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Тому, апеляційний суд вважає правильними висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинене адміністративного правопорушення призначено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови, про що просить апелянт, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: