АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Чорний О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

18 січня 2017 року відносно ОСОБА_2 складено протокол серії БР № 118923 про адміністративне правопорушення, оскільки останній, в порушення вимог п. 2.9а ПДР України, 18.01.2017 року о 23 год. 30 хв., в м. Києві, по пр.-ту Броварському, 3-А, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом проведеного на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», який становив 0,68 проміле.

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду як незаконну. Також до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд при розгляді адміністративної справи порушив його право на захист, так як розглянув справу за його відсутності, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП, позбавивши права на ознайомлення з матеріалами справи, надавати докази та висловлювати правову позицію. Вважає, що призначене адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами є надто суворим та не вмотивованим, оскільки в оскаржуваній постанові суду не вказано, з яких мотивів виходив суд при прийнятті такого судового рішення.

В судове засідання ОСОБА_2 в черговий раз не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За змістом ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

В даному випадку суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу по суті в межах доводів скарги (ч.4 ст. 294 КУпАП), оскільки будучи повідомленим про час та місце розгляду справи телефонограмою і поштові повідомлення направлялись на адресу вказану в апеляційній скарзі, жодного разу в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, що розцінюється судом як затягування ОСОБА_2 розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, зваживши доводи апеляційної скарги, а також дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов до висновку, про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, встановлення у правопорушника стану алкогольного чи іншого сп'яніння здійснюється на підставі його огляду, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Як вбачається з представлених матеріалів адміністративної справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 18.01.2017 року о 23 год. 30 хв., в м. Києві, по пр.-ту Броварському, 3-А, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом проведеного на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», який становив 0,68 проміле, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с.5), які наявні в матеріалах адміністративної справи.

Також згідно п.5 вказаної вище Інструкції підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Достовірність даних, викладених в протоколі, а також результати висновку перевірені в судовому засіданні, не викликають сумнівів, а тому в даному випадку, суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об'єктивно з'ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП може застосовуватись адміністративне стягнення лише у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд першої інстанції призначив ОСОБА_2 справедливе покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень, альтернативного стягнення даною статтею не передбачено.

З огляду на викладене, висновки районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та доведеність його вини являються правильними і такими, що підтверджуються достовірними доказами, а тому підстав для скасування постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.М. Чорний

Справа №33/796/102/2018

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції: Сазонова М.Г.

Доповідач: Чорний О.М.