ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/804/77/18 Суддя 1ї інстанції Демидова В.К.
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участю секретаря судового засідання Ямчук О.М., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 30 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, місце служби і посада: військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , командир господарчого відділення взводу забезпечення, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655,00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 00 коп.),-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови, 07 липня 2018 року, о 22-00 годині, на території базового табору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у м. Краматорську Донецької області, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків служби у зоні проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської області в умовах особливого періоду, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.172-20 ч.3 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову судді першої інстанції скасувати.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення суду не відповідає діючим нормам права.

Вказує, що суд у постанові зазначив, що ОСОБА_1 визнав свою вину у повному обсязі, однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки останній вини не визнавав, та не мав такого наміру.

Також зазначає, що у постанові суду першої інстанції зазначено, що порушень складання довідки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів судом не встановлено, що не відповідає дійсності, оскільки, згідно довідки Краматорського міського наркологічного диспансеру № 690 (матеріали справи), у Стригуль після проведення біологічних обстежень біологічних середовищ (кров, сеча) було виявлено у повітрі, що видихалось 1,04 % алкоголю. Відомостей про засіб вимірювання зазначена довідка не містить. Апелянт наполягає на тому, що газоаналізатор Drager "Alcotest 6 810 останньому продувати не надавали, кров та сечу здати для проведення аналізу не пропонували. Тест здійснювався представниками заявника за допомогою пластикового стакану. Так зване тестування за допомогою пластикового стакану відбувалося без участі лікаря та медсестер.

Звертає увагу, що здійснити альтернативне тестування у ОСОБА_1 не представилось можливості, оскільки його було взято під варту на 10 годин для встановлення особи, що також є порушенням законодавства, оскільки останній мав при собі паспорт громадянина України та інші документи.

Вказує, що поліцейський проводить огляд па стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Між тим, спеціальний технічний засіб Drager "Alcotest 6810". який використовувався інспектором поліції та медичними установами для визначення стану сп`яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України. Оскільки перевірка на стан алкогольного сп`яніння в Україні проводиться за допомогою приладу газоаналізатор Drager «Alcotest 6810». то його показники не можуть вважатися допустимим доказом. Також, Інструкцією з експлуатації газоаналізатору "Alcotest 6810" визначено інтервали технічного обслуговування приладу - перевірка та калібровка, яка має проводитися кожні шість місяців. Відомостей про застосований газоаналізатор та останнє калібрування приладу медична довідка №690 від 17.07.2018 року взагалі не містить, що є грубим порушенням інструкції.

Наполягає на тому, що ОСОБА_1 було затримано за межами військової частини у законний вихідний день останнього; зазначає, що згідно розпорядку дня військової частини, Стригуль знаходиться на службі з 08-00 год. до 18-00 год., отже, останнього було затримано у вільний від проходження військової служби час, а саме о 22-00 год.; крім того, одяг апелянта не містив будь-яких ознак приналежності останнього до військ ЗСУ.

Також, вважає, що суд незаконно застосував ч. І ст.1 Закону України «Про мобілізацію», оскільки 30.04.2018 року антитерористична операція на Донбасі закінчилася, на теперішній час в регіоні діє операція об`єднаних сил, що свідчить про закінчення особливого періоду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши особу, притягнуту до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу у повному обсязі, пояснення свідка ОСОБА_2 , прихожу до наступних висновків.

Стосовно доводів апеляційної скарг в частині наявності чи відсутності в країні умов особливого стану слід зазначити наступне.

Визначення «особливого періоду» міститься в абз.11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 6.12.1991 року, відповідно до якого « особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій».

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів,

органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших

військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ

і організацій, а також виконання громадянами України свого

конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та

територіальної цілісності України, який настає з моменту

оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення

його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту

введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та

охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період

після закінчення воєнних дій;

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указом В.о. Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, затвердженим Верховною Радою України 17 березня 2014 року, що набрав чинності 18 березня 2014 року, оголошено часткову мобілізацію терміном 45 діб із дня набрання чинності.

ОСОБА_3 . Президента України від 6 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію» , який затверджений Законом України від 6.05.2014 року та набув чинності 7 травня 2014 року, оголошено часткову мобілізацію терміном 45 діб.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» , який затверджений Законом України від 22.07.2014 року та набув чинності 245 липня 2014 року, оголошено часткову мобілізацію терміном 45 діб.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 15.02.2015 року та набув чинності 20 січня 2015 року оголошено часткову мобілізацію у три черги протягом 210 днів.

Крім того, Президентом України прийнято ряд указів, останній з яких - 26.09.2016 року, якими проведено демобілізацію осіб, мобілізованих за вищезазначеними Указами.

У зв`язку з тим, що момент юридичного закінчення особливого періоду законодавцем чітко не визначено, склалася різна судова практика щодо цього в судах всіх юрисдикцій.

Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, висловив думку про дотримання правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє (постанови у справі 205/1993/17-ц від 25.04.2018р., № 131/1449/16-ц від 14.02.2018 та інші, лист Голови Верховного Суду ).

Відповідно до ч.2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За частиною 1 статті 36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-У111 «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб на однакове застосування норм права у судовій практиці.

Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки Верховним Судом сформована правова позиція в зазначених вище рішеннях щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення частини 1 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слід констатувати, що в Україні діє особливий період, тому доводи апеляції в цій частині не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені норми чинного законодавства судом першої інстанції в повному обсязі не виконано.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція частини 1 статті 172-20 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНК про військове адміністративне правопорушення № 1105 від 17 липня 2018 року, викладаючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, посадовою особою зазначено, що 17.07.2018р. о 22-00 год. на території базового табору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у м. Краматорську Донецької області військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків служби у зоні проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської області в умовах особливого періоду.

Факт перебування саме в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: довідкою № 690 та Актом №690 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, згідно до яких, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а саме 1,04 % проміле алкоголю.

Разом з тим, вказані докази не спростовують надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 про те, що алкоголь він дійсно вживав, проте поза межами базового табору "Сармат", та саме на території вказаного табору та військової частини в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Крім того, у нього був вільний від виконання обов`язків військової служби час, знаходився у цивільному одязі.

Зазначені пояснення узгоджуються з поясненнями, що надав свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду, а саме свідок пояснив, що ОСОБА_1 було затримано біля шлагбауму неподалеку від військової частини, але ця територія не є територією військової частини та не має відношення до неї, крім того, свідок зазначив, що затримання ОСОБА_4 відбулось у вечері, у вільний від проходження служби час, поза робочого часу військової частини.

З витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.07.2018 року № 159-НР вбачається, що у ОСОБА_1 добовий наряд тривав з 10.00год. 16.07.2018 року по 10.00год. 17.07.2018 року.

Таким чином, в адміністративних матеріалах відсутні будь-які належні докази того, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння саме на території базового табору " ІНФОРМАЦІЯ_2 " військової частини НОМЕР_1 , тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції допустив неповноту з`ясування всіх обставин справи, внаслідок чого дійшов невірного висновку про наявність в діях Стригуль складу адміністративного правопорушення. В зв`язку з цим постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького апеляційного суду С.В. Савкова