Справа №522/459/18
Провадження 3/522/352/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., секретар судового засідання Торчинська О.О., за участю прокурора - Острік О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення яка надійшла з Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, яка народилася 21 січня 1983 року в м. Одесі, громадянка України, яка має вищу освіту, заміжня, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, головний спеціаліст відділу організаційної роботи та звязків з громадськістю Київської районної адміністрації Одеської міської ради, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/А, кв. 56, раніше до адміністративної корупційної відповідальності не притягувався,

- за ст.ст. 172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До суду від управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол про адміністративне правопорушення №43 від 09.01.2018 року в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та звязків з громадськістю Київської районної адміністрації Одеської міської ради, несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 згідно з розпорядженням в.о. Одеського міського голови №89 К від 30.01.2014 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу організаційної роботи та звязків з громадськістю Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

17.10.2013 року ОСОБА_1 попереджена про обмеження, повязані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 3 ч. 1 п. 1 п.п. "в" Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 є посадовою особою місцевого самоврядування, та на неї поширюється дія Закону.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб" від 23.03.2017 року, строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше продовжено до 1 травня 2017 року ".

На виконання зазначених вимог ОСОБА_1 будучи головним спеціалістом відділу організаційної роботи та звязків з громадськістю Київської районної адміністрації Одеської міської ради та субєктом декларування, була зобовязана у строк до 01.05.2017 року подати електронну декларацію. Маючи власний зареєстрований у встановленому порядку електронний ключ із цифровим підписом, будучи достовірно обізнаною із порядком формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та будучи завчасно попередженим про встановлені Законом України "Про запобігання корупції" обмеження, несвоєчасно, без поважних причин 11.05.2017 року о 14 годині 51 хв., знаходячись за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3/А, кв. 56, що в Приморськомуу районі в м. Одесі подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1, свою провину визнала, однак суду пояснила, що умислу не неподання відповідної делараії в неї не було, 09.02.2017 року вона отримала цифровий підпис за допомогою, якого повинна була зареєструватися на сайт НАЗК та оприлюднити декларацію, однак її створити та надати у передбачений законом строк, не видалось можливим через неналежне функціонування реєстру. У квітні місяці 2017 року, вона все таки створила та заповнила декларацію однак замість відправлення її та підписання цифровим підписом, зберегла як чернетку, тобто допустила механічну помилку через неуважність. В подальшому відправлено декларацію 11.05.2017 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку прокурора та особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді,Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суддя також повинен з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Діяння повинно містити усі ознаки складу правопорушення, за відсутності хоча б однієї вважається відсутнім склад у цілому.

Так, у відповідності до ч.1ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до ч.1ст. 1 Закону України «Про запобіганню корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року,«корупція» - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Цією ж нормою також визначено термін «корупційне правопорушення» - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи на зазначеній вище посаді, дійсно несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме, подала зазначену декларацію за 2016 рік до Єдиного державного реєстру декларацій 11.05.2017 р., а не 30.04.2017 року, що нею не заперечується.

Але винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП є необґрунтованою, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що остання подавши декларацію невчасно, мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Як вбачається із долучених матеріалів, а саме із листа заступника прокурора Одеської області А. Добросердова від 20.12.2017 року №32-781-17 вих.( арк. 11), ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 31.12.2015 року по 18.10.2018 року.

Крім цього, до протоколу долучено Розпорядження в.о. голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_3 від 13.11.2015 року (арк. 22-23) Про надання ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30.12.2015 року до 18.10.2018 року.

У листі голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_4 від 21.12.2017 року 2551/01-11 (арк. 31-32), вказано, що в тому числі ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 31.12.2015 року по 18.10.2018 року, функціональні обовязки вказаною особою, під час відпустки не виконуються. 03.03.2017 року було проведено семінар з приводу конкретних питань по порядку заповнення електронної форми декларації.

Із відповіді заступника Голови НАЗК ОСОБА_5 від 22.06.2017 року (арк. 39-40), вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно субєкта декларування - суб'єкта адміністративного правопорушення необхідно довести його вину (умисел) та зазначити про це у тексті протоколу.

Той факт, що ОСОБА_1 тривалий час знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, функціональні обовязки не виконувала, про порядок заповнення та подання декларації досконало не обізнана, на думку судді, свідчить про відсутність умислу несвоєчасного відправлення декларації, а прокурором ці висновки не спростовані.

Варто зазначити, що термін "поважні причини" у законодавстві не розкрито, тому кожна уповноважена на це особа, повинна трактувати його на свій розсуд виходячи із конкретних обставин справи.

Згідно зі ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

На підставі вище викладеного, з метою дотримання принципів судочинства, зокрема верховенства права, а також презумпції невинуватості, суддя вважає за необхідне закрити провадження по справі у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення повязаного із корупцією, за відсутністю умислу на невчасне без поважних причин, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

А тому, керуючись п. 1 ст. 247 ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.172-6 ч.1 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_6

22.01.2018