Справа № 590/1268/18
Провадження № 3/590/530/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Ямпільський районний суд

Сумської області

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Бондарчук Я.П.

розглянувши матеріали, які надійшли які надійшли від Ямпільського відділення поліції ГУНП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 року приблизно о 19-50 год. ОСОБА_1 по вул. Сумська, 37 в м. Середина-Буда, Сумської області керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, тремтіння рук, від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався своєчасно та належним чином (а.с.10,11), клопотання про відкладення або перенесення судового розгляду справи та заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходили.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно зі ст.268 КУпАП, яка не передбачає обовязкової участі особи при розгляді справи за ч.4 ст.85 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №388968 від 12.07.2018 року (а.с.2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п.2.5 Правил дорожнього руху та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, однак справа підлягає закриттю, у звязку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинене 12.07.2018 року, матеріали справи надійшли до суду 08.10.2018 року, станом на 31.10.2018 року справа не була розглянута з причин, які від суду не залежали.

На підставі викладеного та керуючись ст.38, ч.1 ст.130, п.7 ч.1 ст.247, ст.279, ст.280, ст.ст.283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, в звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Я.П. Бондарчук