Справа № 266/4502/18
Провадженя№ 3/266/1370/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2018 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, за участю прокурора Сінгур Є.І., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, громадянки України, працюючої начальником відділу аналізу податкових надходжень та контрольно- перевірочної роботи з питань економіки Маріупольської міської ради, заміжня, місце проживання: Донецька обл.., вул.. Штурманська, б. 17
за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП України,-
ОСОБА_2, відповідно до Наказу Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області №76-о від 19.06.2017 року призначено на посаду завідувача сектору з надання адміністративних послуг платникам податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску та згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), вона стала субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією. Відповідно до наказу Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області №103-о від 22.09.2017 ОСОБА_2 звільнено з займаної посади з 06.10.2017 р. за власним бажанням на підставі заяви про звільнення від 19.09.2017 року. Згідно ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1 підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону (тобто особи, на яких поширюється дія Закону), які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Згідно п. 1 Рішення НАЗК від 11 серпня 2016 р. №3 декларація субєкта декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення відбулось з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. За таких умов, завідувача сектору з надання адміністративних послуг платникам податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області виник обовязок, відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону та п.1 Рішення НАЗК від 11.08.2016 №3 в строк до 06.10.2017 р. подати електрону декларацію перед звільненням. Проте згідно до інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 подала електрону декларацію перед звільненням несвоєчасно, а саме лише 18.10.2017 року о 21 год. 44 хв., чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_2 до суду зявилась, вину визнала та пояснила, що зараз працює в органах місцевого самоврядування і подає щорічну декларацію. Дійсно при звільненні з попереднього місця роботи подала декларацію перед звільненням із запізненням, але на незначний час, крім того декларація є правильною з її майновому стані нічого не змінилося, що відображується у деклараціях. Також зазначила, що в тому числі подання декларації перед звільненням було повязано із сімейними обставинами, а саме хворобою неповнолітньої доньки в період з 03.10.2017 р. по 16.10.2017 р., а тому в цей період дитина потребувала її догляду, про що надала медичну довідку та копію свідоцтва про народження. Крім того надала характеристику з теперішнього місця роботи. Вину свою розуміє, розкаюється, просить суворо не карати, застосувати до неї положення ст. 22 КУпАП оскільки від її дій не наступило тяжких наслідків.
Суддя, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який вважає, що ОСОБА_2 є суб'єктом інкримінованого правопорушення та підлягає покаранню, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозвязку, вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Стаття 172-6 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, суддя керується Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.
ОСОБА_2 працюючи на посаді завідувача сектору з надання адміністративних послуг платникам податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску згідно пп. «в» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» є суб'єктом інкримінованого правопорушення, несвоєчасно 18.10.2017 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування перед звільненням із вищезазначеної посади. Її дії містять склад інкримінованого правопорушення та вона винна в його вчиненні. Інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення не містить ознак злочину. На момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП не закінчилися.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення № 720 від 07.08.2018 року, наказом Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області №103-о від 22.09.2017 р. яким ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача сектору з надання адміністративних послуг платникам податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску з 06.10.2017 р. за власним бажанням, на підставі заяви про звільнення від 19.09.2017 р., попередженням про обмеження, спрямовані на запобігання корупції та повязаним зх. корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю від 28.05.2015 р. яким ОСОБА_2 було належним чином під підпис ознайомлено з вимогами абзацу другого частини другої статті 45 ЗУ «Про запобігання корупції», поясненнями ОСОБА_2 в матеріалах справи та в суді.
Разом з тим судом встановлено, що ОСОБА_2 має на своєму утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-НО №304506 виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області.
Згідно дослідженої судом довідки виданої центром первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Маріуполя, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувала на лікуванні з 03.10.2017р. по 16.10.2017 р. з діагнозом трахобронхіт, затяжна течія і ця обставина була підтверджена в судовому засіданні показами правопорушниці.
За таких підстав у період часу з 06.10.2017 р. ( дата звільнення) по 16.10.2017 р. включно ОСОБА_2 не подала вчасно декларацію з обєктивних причин на які вона посилалася в суді, а саме хвороби дитини та які узгоджуються із дослідженими судом документами, тобто фактично без поважних причин ОСОБА_2 було пропущено строк подання декларації на один день.
Відтак, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення метою якого є саме виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення так само і запобігання вчиненню нею нових правопорушень, суддя враховує обставини вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки, особу ОСОБА_2, яка раніше до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувалася, одружена, має неповнолітню дитину на утриманні, характеризується позитивно, пом'якшуючою відповідальність обставиною суддя визнає щире каяття, а також враховуючи, що ОСОБА_2 фактично у період часу з 06.10.2017р. по 16.10.2017 р. не подала декларацію з обєктивних причин на які вона посилалася в суді, а саме хвороба дитини, а один день несвоєчасного подання декларації, без поважних причин не відповідає тій мірі відповідальності яка передбачена санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а її дії субєктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, тому суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП за малозначністю і оголосити їй усне зауваження.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого правопорушення в діях ОСОБА_4, то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 22, 33-35, 173-2 ч.1, 284 КУпАП суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП.
Звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності за статтею 172-6 ч.1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Шишилін О. Г.