Справа №585/3932/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Машина І. М.
Номер провадження 33/788/59/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/3932/17 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді і постановити нову, якою змінити накладений на нього вид стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, оскільки він не був належним чином повідомлений про місце і час судового засідання і справа була розглянута без його участі, внаслідок чого було порушено його право на захист. Крім того, суддею не було з'ясовано про наявність у справі обставини, які пом'якшують його відповідальність, не було враховано даних, які характеризують його як особу, а саме, що він вчинив правопорушення по необережності, вину визнав в повному обсязі, раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався, позитивно характеризується, має на утриманні матір пенсіонерку, яку доводиться періодично возити до лікарні на власному автомобілі. Також зазначає, що постанова судді містить істотні суперечності між викладеними в цьому рішенні обставинами вчиненого ним правопорушення та зазначеним пунктом ПДР України, який він порушив.

Постановою судді Роменського районного суду Сумської області від 04.12.2017 ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 19.09.2017 близько 18 год. 10 хв. в м. Охтирка по вул. Незалежності, 9, керуючи автомобілем «Мercedec-Benz» д.н.з. НОМЕР_3 та виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю «Geely HR» д.н.з. НОМЕР_4, який рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_4, внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.14.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який в підтримав свою апеляційну скаргу частково, просив змінити постанову судді в частині накладення на нього адміністративного стягнення, яке визначити у виді штрафу, перевіривши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ч.2 ст.294 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 участі у розгляді справи в суді першої інстанції не приймав, копію постанови судді від 04.12.2017 отримав особисто в суді лише 28.12.2017, внаслідок чого об'єктивно не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на це рішення судді, тому строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 187689 від 19.09.2017 (а.с.2), суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 при керуванні транспортним засобом порушив вимоги ПДР України, а саме, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надав перевагу в русі іншому транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося ДТП, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- показаннями в апеляційному суді ОСОБА_3, який повністю підтвердив свої письмові пояснення, надані ним працівникам поліції (а.с.3), згідно яких 19.09.2017 близько 18 год. 10 хв., керуючи власним автомобілем, він виїжджав зі стоянки (прилеглої території) на головну дорогу. Коли доїхав до розділювальної смуги, то побачив інший автомобіль, який наближався до нього зліва по головній дорозі. Уникнути зіткнення йому не вдалося, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода і автомобілі зазнали механічних пошкоджень;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_4 (а.с.4), згідно яких 19.09.2017 близько 18 год. 10 хв. він керував транспортним засобом і рухався по головній дорозі, коли інший автомобіль, не надавши йому переваги в русі, виїхав з прилеглої території на головну дорогу, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок яких вони зазнали механічних пошкоджень;

- схемою ДТП від 19.09.2016 до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 187689 (а.с.4), на якій зафіксовано дорожню обстановку після зіткнення транспортних засобів «Mercedes-Benz C 200 Kompressor» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та «Geely НR-715» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 із проведенням відповідних замірів, а саме розташування автомобілів на дорозі, приблизне місце безпосереднього зіткнення транспортних засобів, ширина проїзної частини тощо.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судовий розгляд справи відбувся без його участі і він не був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, внаслідок чого було порушено його право на захист, то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки повістка направлялася ОСОБА_3 саме за тією адресою, яку він особисто повідомив працівнику поліції як його постійне місце проживання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто АДРЕСА_1.

Судова повістка дійсно не була вручена ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що він за зазначеною ним же адресою не проживав, то повістка про виклик в наступне судове засідання на 04.12.2017 була направлена за адресою, зазначеною ним у своїх письмових поясненнях, тобто АДРЕСА_2, яка завчасно - 14.11.2017, майже за три тижні до дати судового засідання була вручена його матері.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3, оскільки останній у передбачений законом спосіб був сповіщений про місце та час розгляду справи і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, що допускається згідно ст.268 КУпАП.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо невідповідності пункту правил дорожнього руху, зазначеному у постанові судді, пункту правил дорожнього руху, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, як вбачається з протоколу, ОСОБА_3 не дотримався п.16.11 ПДР України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 також був притягнутий до адміністративного відповідальності за те, що керуючи транспортним засобом і виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надав перевагу в русі іншому транспортному засобу, який рухався по головній дорозі.

У зв'язку з цим, апеляційний суд вважає, що при виготовленні тексту рішення суддя суду першої інстанції допустила саме технічну помилку у написанні пункту правил дорожнього руху, невірно вказавши у своїй постанові п.14.3 ПДР України, замість п.16.11 ПДР України, що в даному конкретному випадку не є обставиною, яка тягне за собою безумовне скасування судового рішення, оскільки фактичні обставини справи суддею були встановлені і викладені вірно, а також в повному обсязі відповідають тим фактичним обставинам правопорушення, які були зазначені працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, вказаний суддею п.14.3 ПДР України взагалі не має відношення до фактичних обставин даної справи про адміністративне правопорушення і передбачає заборону водієві транспортного засобу, якого обганяють, перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Що стосується кваліфікації дій водія ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, то вона також є вірною, а тому допущена суддею суду першої інстанції технічна помилка, про яку було зазначено вище, ніяким чином не вплинула на її правильність та законність і обґрунтованість притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Одночасно слід зазначити, що будь-які технічні помилки чи описки, які не впливають на зміст судового рішення та не змінюють його суті, можуть бути виправлені самим суддею в порядку, передбаченому ст.304 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про пом'якшення накладеного на нього адміністративного стягнення є обґрунтованими і заслуговують на увагу, оскільки при наявності альтернативних стягнень у санкції ст.124 КУпАП суддею суду першої інстанції не було вмотивовано рішення про визначення ОСОБА_3 найбільш суворого стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, а не іншого, менш суворого стягнення у виді штрафу.

При цьому, не були враховані такі суттєві обставини, які впливають на визначення виду і розміру адміністративного стягнення (при наявності альтернативи), як те, що ОСОБА_3 вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні мати пенсійного віку, відсутність тяжких наслідків ДТП і обставин, які обтяжують відповідальність.

Таким чином, постанова судді відносно водія ОСОБА_3 в частині накладення адміністративного стягнення підлягає зміні у бік його пом'якшення і визначення йому стягнення у виді штрафу на користь держави у межах, передбачених санкцією ст.124 КУпАП, внаслідок чого його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 частині адміністративного стягнення - змінити та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

В іншій частині постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2017 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 на цю постанову - без задоволення.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.