Справа № 466/3926/18 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 33/811/26/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., з участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2018 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 17.05.2018 року о 02.35 год. у м. Львові на перехресті вул. Дорошенка - Словацького керував автомобілем «Volkswagen Golf» в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що справа розглянута за його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Зазначає, що всупереч ст. 33 КУпАП суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення не врахував його особу та обставини, що пом'якшують відповідальність. Акцентує увагу на тому, що у протоколі про адміністративне правопорушення наявні розбіжності у прізвищах, іменах та по батькові свідків події. У протоколі про адміністративне правопорушення містяться недопустимі скорочення підрозділу, у якому працює працівник поліції, який складав протокол. Покликається на те, що справа розглянута з порушенням правил підсудності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставинах, підтверджується, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №058438 від 17.05.2018 року, актом огляду на стан сп'яніння та результатами огляду, згідно з якими в організмі ОСОБА_1, виявлено 1,16 проміле алкоголю, поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які були присутні при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, відеозаписом з камер спостереження працівників поліції.

Твердження ОСОБА_1 про те, що справа розглянута з порушенням правил підсудності є необґрунтованим, оскільки справа розглянута Галицьким районним судом м. Львова, до підсудності якого відноситься територія перехрестя вул. Дорошенка - Словацького у м. Львові, де вчинено адміністративне правопорушення, а відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть розглядатися за місцем їхнього вчинення, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Крім того, не заслуговують на увагу покликання ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не необхідність закриття провадження по справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Як вбачається із протоколу, адміністративне правопорушення вчинено 17.05.2018 року.

Постанова Галицького районного суду м. Львова винесена 13.08.2018 року.

Таким чином, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП, на момент винесення оскаржуваної постанови не закінчився.

Доводи скаржника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення наявні розбіжності у прізвищах, іменах та по батькові свідків події є безпідставними.

Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до ст. 256 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, розглянувши справу у його відсутності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не подавав заяв про відкладення справи у суді першої інстанції, будучи допитаним у суді апеляційної інстанції не навів доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.