АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/453/17 Номер провадження 33/786/23/18Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, при секретарі Журі Н.О. з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 2 червня 2017 року ,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, 20 березня 2017 року о 07 год. 00 хв. ОСОБА_2 по вул. Леніна в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області керував транспортним засобом « ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. Від продуття Алкотестеру «Тест 6810 Драгер» відмовився, від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків.

Не погодившись з даним рішення судді місцевого суду Османовим О.С. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, не містить опису всіх обставин, що характеризують обєктивну сторону правопорушення та результатів оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи, прийнята з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що місцевим судом не був взятий до уваги висновок щодо результатів медичного огляду від 20.03.2017 року, який містив інформацію стосовно його огляду лікарем на стан спяніння, крім того свідки не були допитані в судовому засіданні, відеозапис не преглядався.

Заслухавши апелянта та його захисника , які підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Враховуючи , що ОСОБА_2 не був присутній в ході розгляду справи в суді першої інстанції і рішення постановлене за його відсутності , строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані не в повному обсязі .

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення , є будь-які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини , що мають значення для правильного вирішенння справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення , поясненнями особи , яка притягується до адміністративної відповідальності , потерпілих , свідків , висновком експерта , речовими доказами , показаннями технічних приладів та технічних засобів , що мають функції фото- і кінозйомки , відеозапису , у тому числі тими , що використовуються особою , яка притягується до адміністративної відповідальності , або свідками , а також працюючими в автоматичному режимі , чи засобів фото- і кінозйомки , відеозапису у тому числі тими , що використовуються особою , яка притягується до адміністративної відповідальності , або свідками , а також працюючими в автоматичному режимі , які використовуються при нагляді за виконанням правил , норм і стандартів , що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху , протоколом про вилучення речей і документів , а також іншими документами.

Визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на дані , що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП , письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5.

Проте вважаю , що суддя суду першої інстанції в даному випадку до питання оцінки доказів , на які він послався як на підставу визнання винуватості особи , поставився досить формально . Вказані докази, на мою думку, не є досить переконливими у питанні доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об»єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст.266 КУпАП , п.2.5 Правил дорожнього руху України , постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» встановлено обов»язок особи, яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати , що вона перебуває у стані алкогольного , наркотичного чи іншого сп»яніння або під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції , пройти такий огляд та порядок його проведення, як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, так і в медичному закладі .

Як вбачається із змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вони є повністю тотожними , до останньої коми. Зміст цих пояснень вказує лише на той факт , що вони були зупинені працівниками поліції в якості свідків того , що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду та підтвердив той факт , що перебуває у стані алкогольного сп»яніння.

Проте вважаю , що зміст вказаних пояснень жодним чином не свідчить про той факт , що ОСОБА_2 саме в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду. Виклад пояснень не дає можливості однозначно прийти до висновку , що працівниками поліції була дотримана процедура фіксування відмови особи від проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння, як на місці, так і в медичному закладі.

При цьому варто звернути увагу на явну «нелогічність» дій ОСОБА_2 , як вони представлені працівниками поліції і з якими погодився суддя суду першої інстанції.

Так, в матеріалах провадження міститься висновок за результатами огляду на стан алкогольного сп»яніння , яке було проведене за клопотанням ОСОБА_2. Із змісту цього висновку вбачається , що час його складання 09-00 годин 20.03.2017 року , тобто в межах двох годин після його зупинки. Вказана обставина , у сукупності із сумнівними , як доказами , поясненнями свідків , ставить під сумнів і сам факт відмови від проходження медичного огляду у медичному закладі. Зовсім нелогічною в такому випадку виглядає позиція, як вона викладається у протоколі, коли ОСОБА_2 з одного боку нібито відмовляється від проходження огляду , а сам між тим добровільно їде до медичного закладу.

Переглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, апеляційним судом вживались заходи щодо перевірки вказаних обставин справи за версією, як сторони захисту, так і працівників поліції. Разом з тим, на неодноразові прохання направити матеріали відеофіксації правопорушення та забезпечити явку працівників поліції для допиту в якості свідків , позитивної відповіді від сторони обвинувачення апеляційний суд не отримав , а тому вимушений приймати рішення на підставі доказів , які містяться в матеріалах справи.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку , аналізуючи докази , які маються в матеріалах справи, вважаю , що посадовими особами , які складали протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

За таких обставин , враховуючи , що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , а всі сумніви тлумачаться на користь особи , апеляція підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.293,294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2017 року;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити;

Постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 2 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати і провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1