Справа № 199/609/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 лютого 2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріли, що надійшли від Управління СБУ у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, який народився 30 вересня 1982 року в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого оперуповноваженим Сектору кримінальної поліції Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області,

за ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Під час проведення з 16 листопада 2017 року по 23 листопада 2017 року комісією Управління СБУ у Дніпропетровській області тематичної перевірки стану охорони державної таємниці у АНД відділенні поліції Дніпровського ВП поліції ГУБІП в Дніпропетровській області було встановлено, що оперуповноважений АНД відділення поліції Дніпровського ВП ОСОБА_1, який має допуск до державної таємниці за формою 2, припустив порушення вимог нормативних та законодавчих актів, що регламентують порядок охорони державної таємниці.

Так, при визначенні ступенів секретності матеріальних носіїв інформації ОСОБА_1 у порушення вимог п. 155 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18 грудня 2013 року (далі Порядок № 939), не керується «Зводом відомостей, що становлять державну таємницю», затвердженим наказом Голови СБ України від 12 серпня 2005 року № 440 (далі - ЗВДТ). Як наслідок, має місце необґрунтоване засекречування матеріальних носіїв секретної інформації та ненадання грифа секретності матеріальним носіям інформації, що становить державну таємницю.

Зокрема, він надав гриф «Таємно» рапорту за матеріалами ОРС «Розшук» № 365т від 21 липня 2017 року, зробивши посилання на п. 4.4.9 ЗВДТ.

Разом з цим, зміст вказаного документу не відповідає ні зазначеної статті ЗВДТ, ні яким іншим та не містить секретну інформацію.

Також, з боку ОСОБА_1 має місце ненадання відповідного грифу секретності матеріальним носіям інформації, що становлять державну таємницю.

А саме, всупереч вимог п. 159 Порядку № 939, він надав гриф обмеженого доступу робочому зошиту № 8дск «Для службового користування», тоді як він містить секретну інформацію.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив факт вчинення правопорушення та пояснив, що гриф «Таємно» рапорту він надав згідно вимог нормативно-правових актів у сфері забезпечення державної таємниці, а на робочому зошити гриф обмеженого доступу «Для службового користування» була замінено на гриф таємності «Таємно», просто відповідальний працівник не поставив дату заміни грифу.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт порушення ОСОБА_1 законодавства про державну таємницю внаслідок винних дій останнього, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та обєктивності:

-протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП та підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

-копією зобовязання громадянина України у звязку з допуском до державної таємниці підписаного ОСОБА_1;

-копією наказу про надання доступу до державної таємниці працівникам ДВП ГУНП;

-копією витягу з функціональних обовязків оперуповноваженого сектору кримінальної поліції АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Заперечення ОСОБА_1 ґрунтуються на хибному тлумаченні приписів чинного законодавства та судом відхиляються.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, оскільки він як посадова особа, порушив законодавство про державну таємницю а саме: безпідставно засекретив інформацію та не надав грифа секретності матеріальним носіям інформації, що становить державну таємницю.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

16.02.2018