Справа № 474/38/17
Провадження № 3/474/339/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.01.18 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

у вчиненні адміністративної правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, -

встановив:

28.09.2017р. постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік.

17.01.2018р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 895299/20 від 17.01.2018р., згідно якого 01.01.2018р. ОСОБА_1, в порушення обмежень встановлених судом, не з'явився на реєстрацію до чергової частини Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1, якому роз'яснені положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав та пояснив, що він не знав, що відносно нього встановлено адміністративний нагляд і йому потрібно з'являтися на відмітку до чергової частини Врадіївського відділу поліції. 17.01.2018 року, у день складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівника поліції повідомили йому про встановлення відносно нього адміністративного нагляду і вручили постанову Врадіївського районного суду від 28.09.2017р. Також ОСОБА_1 пояснив, що він не був присутній на судовому засіданні під час вирішення питання про встановлення адміністративного нагляду, судове засідання на яке він з'явився не відбулося у зв'язку з відсутністю головуючого у справі судді.

Свідок ОСОБА_2, якій роз'яснені положення ст. 272 КУпАП, дала свідчення, згідно яких їй особисто стало відомо про встановлення стосовно її сина ОСОБА_1 адміністративного нагляду в жовтні-листопаді 2017р., однак останньому про це стало відомо лише 09.01.2018р.

Також ОСОБА_1 зазначив, що права передбачені ст. 268 КУпАП йому зрозумілі, ознайомлюватися з матеріалами справи, залучати до участі у справі захисника, перекладача, надавати докази, допитувати інших свідків він не бажає.

Частиною 1 ст. 187 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення склад якого полягає в порушенні правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції, що тягне за собою накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявні у справі докази, а саме: постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28.09.2017р. про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_1 з встановленням обмеження реєструватися в органах Національної поліції України 1 (першого) числа кожного місяця, довідка начальника Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 від 17.01.2018р. про вручення ОСОБА_1 копії постанови Врадіївського районного суду від 28.09.2017р. про встановлення відносно останнього адміністративного нагляду, реєстраційний листок на гр. ОСОБА_1, в якому відсутній підпис піднаглядного ОСОБА_1 на проти дати реєстрації за 01.01.2018р. не містять жодної інформації про те, що ОСОБА_1 достовірно було відомо до 01.01.2018р. про встановлення стосовного нього адміністративного нагляду.

Письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.01.2018р. свідчать лише про факт намагання працівників Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області повідомити ОСОБА_1 протягом жовтня-листопада 2017 року про встановлення відносно нього адміністративного нагляду, а не про факт повідомлення останнього про вказані обставини.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання особи винною.

В судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол, вказаних в останньому обставин не підтвердила та її пояснення узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами, а до справи надані матеріали з яких неможливо поза розумним сумнівом встановити факт повідомлення ОСОБА_1 до 01.01.2018р. про встановлення відносно нього адміністративного нагляду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об'єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 187, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 Миколаївочи за ч. 1 ст. 187 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутню складу і події адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол