Справа №461/633/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 року суддя Галицького районного суду міста Львова Зубачик Н.Б., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, з участю правопорушника ОСОБА_2, прокурора Курача Ю.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої директором ЛКП «Львівське конференц-бюро», зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, будучи директором ЛКП «Львівське конференц-бюро», відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 23.05.2017 р. о 15:41 год., подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2016 рік, чим порушила вимоги, передбачені чинним законодавством України, при наступних обставинах.

Відповідно до роз'яснень Національного агентства запобігання корупції, до посадових осіб юридичних осіб публічного права відносяться керівники державних підприємств та їх заступники.

Згідно із Роз'ясненням щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3, у цілях визначення суб'єктів, на яких поширюється дія Закону, під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» (відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону) слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Відповідно до частини третьої статті 65 Господарського кодексу, керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Так, суб'єктами декларування у державному чи комунальному підприємстві є керівник цього підприємства, його головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), члени виконавчого та інших органів управління підприємства, передбачені його статутом. Перелік посадових осіб, визначений кодексом, не може бути змінений статутом чи рішенням підприємства. Крім того, статутом підприємства його посадовими особами можуть бути додатково визнані й інші особи, які, відповідно, будуть виступати суб'єктами декларування відповідно до Закону. Враховуючи вищевикладене, суб'єктами декларування у державному чи комунальному підприємстві є керівник цього підприємства, його головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), члени виконавчого та інших органів управління підприємства, інші посадові особи передбачені його статутом, а також працівники, які наділені повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Відповідно до статуту ЛКП «Львівське конференц-бюро» є комунальним підприємством, яке засноване на власності територіальної громади м. Львова та входить до сфери управління Департаменту розвитку Львівської міської ради. Відповідно до п. 3.1 комунальне підприємство є юридичною особою. Права і обов'язки юридичної особи ЛКП набув. Відповідно до п. 6.1. статуту ЛКП «Львівське конференц-бюро» директор підприємства ОСОБА_2 наділена повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому є посадовою особою юридичної особи публічного права (відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції») у цілях визначення суб'єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 р. за №959/29089, щорічна декларація суб'єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно- державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Верховною радою України 23 березня 2017 року прийнято Закон № 1975-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», який набрав чинності 30 березня 2017 року.

Відповідно до цього закону строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше продовжено до 1 травня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядуванні до 00:00 год. 01.05.2017 р.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 подала щорічну декларацію за 2016 рік лише 23.05.2017 р. 15:41 год., тобто несвоєчасно.

У судовому засіданні ОСОБА_2 факт правопорушення визнала. Просила не накладати відносно неї суворого адміністративного стягнення.

Прокурор в судовому засіданні, зазначив, що вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, просив визнати її винною та накласти на неї стягнення у виді штрафу.

Крім визнання ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, її вина підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №100 від 29.01.2018 року, поясненнями ОСОБА_2, листом Національного агентства з питань запобігання корупції №93-05/16382/118 від 23.05.2008 р., витягом з сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, посадовою інструкцією ОСОБА_2

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, обєктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП доведеною повністю.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 172-6, 221, 276-280, 283-287 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Зубачик Н.Б.