Провадження № 3/756/5446/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шестаковська Л.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка надійшла від Управління патрульної поліції в м. Києві відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.08.2018 о 23:42 годині рухаючись в м. Києві по вул. Героїв Дніпра 73, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак іноземної держави НОМЕР_1, маючи при цьому ознаки наркотичного спяніння (поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей звужені та не реагують на світло, порушення координації рухів). Від проходження на вимогу працівника поліції у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не зявився, про його час і місце розгляду даної справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належно та завчасно. Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення ОСОБА_1 та дотримання ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Крім того, судом було досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, де чітко видно, як ОСОБА_1 від проходження на вимогу працівника поліції у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суддя дійшов до висновку про те, що вина порушника доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 112359 від 13.08.2018, поясненнями свідків, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння та іншими матеріалами, які містять у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є доведеною, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Обставин, які помякшують або обтяжують покарання правопорушника, не встановлено.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням його права керування транспортними засобами - відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33 - 35, 130 ч. 1, 251, 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва особами, яких притягнуто до адміністративної відповідальності, їх захисниками, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Л.П.Шестаковська