АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/60/2018 Суддя у першій інстанції: ВінтонякР.Я.
Категорія: ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 16 листопада 2017 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3,

за ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

в с т а н о в и л а:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року та винести постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянти зазначають, що вказана постанова є незаконною, суддя однобічно розглянув справу, взявши до уваги докази по справі, надані правопорушником, і взагалі не дослідивши і не взявши до уваги жодного доказу, на підставі яких формувалася адміністративна справа відносно протиправних дій ОСОБА_4

Також апелянт зазначає, що судом не було викликано до суду ОСОБА_6 який є заявником та потерпілим від протиправних дій ОСОБА_4 та судом не було викликано працівників поліції для надання ними пояснень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, який заперечував, щодо задоволення апеляційної скарги, потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_4 вбачається, що 23.09.2017 року о 22 год. 15 хв. ОСОБА_4за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 та тестя ОСОБА_6 насильство в сім'ї, тобто, умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав гр. ОСОБА_6, ображав членів сім'ї нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх фізичному та психічному здоров'ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 2 КУпАП;

А також, 23.11.2017 року о 22 год. 15 хв. ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, чинив насильство в сім'ї, будучи в п'яному вигляді, на неодноразові зауваження не реагував, хапав за формений одяг, погрожував звільненням з ОВС, вищим керівництвом, вів себе зухвало, на прохання пройти для складання адмін. матеріалів категорично відмовився, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року, закрито провадження відносно ОСОБА_4 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2, 185 КупАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивченням матеріалів справи про адміністративні порушення встановлено, що суддя першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам КУпАП. Висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_4 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність передбачено за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, наступає за умови, що особу протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст. 173 - 2 КУпАП.

В той же час, в матеріалах провадження відсутні будь - які дані про те, що протягом року до 23 вересня 2017 року ОСОБА_4 піддавався адміністративному стягненню за вчинення насильства в сім'ї на підставі ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, з тим, що обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди.

Та в матеріалах справи, які надійшли до суду, відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про завдання ОСОБА_4 шкоди фізичного чи психологічного характеру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в ході конфлікту між ними.

Також є вірними висновки суду першої інстанції про те, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №309746, складеного за ст. 185 КУпАП, невірно зазначено дату вчинення адміністративного правопорушення - 23.11.2017 року, а до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №309747, складеного за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не надано підтверджень, що ОСОБА_4 протягом року був підданий адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яких також не здобуто під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того слід зазначити, що апелянти не є суб'єктами оскарження, правопорушення, передбачено ст. 185 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги в цій частині судом не перевірялися.

Стовно доводів апеляційної скарги, в частині того, що суддя однобічно розглянув справу, взявши до уваги докази по справі, надані правопорушником, і взагалі не дослідивши і не взявши до уваги жодного доказу, на підставі яких формувалася адміністративна справа відносно протиправних дій ОСОБА_4, вважаю їх безпідставними, так як убачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дослідив матеріали справи, вислухав пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та прийшов до вірного висновку, що протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті як докази по справі, оскільки не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Щодо доводів апеляційної скарги, що судом не було викликано до суду ОСОБА_6 який є заявником та потерпілим від протиправних дій ОСОБА_4 то вони є слушними, але в свою чергу вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом не було викликано працівників поліції для надання ними пояснень, то слід зазначити наступне. Відповідно до норм статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі поліцейських при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а відтак доводи апеляційної скарги щодо не виклику поліцейських для допиту їх як свідків в судовому засіданні є не обґрунтованими.

Крім того слід зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов"язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Тільки за порушення правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень пов"язаних з корупцією, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, ці особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів провадження та протоколів складених відносно ОСОБА_4 він є діючим працівником поліції та пред"явив особам, які складали протоколи щодо нього, своє службове посвідчення працівника поліції КВПО 11132 від 23.08.2017 року, яке дійсне до 2021 року.

Крім того ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про закриття кримінального провадження саме з тих підстав, що він не є суб"єктом адміністративної відповідальності саме за інкриміновані йому діяння і з цього приводу проводиться службова перевірка, долучивши до клопотання документи, які підтверджують його статус поліцейського ( а.с.11-14). Однак вказане клопотання залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Враховуючи, що суддею місцевого суду по своїй суті правильно встановлені фактичні обставини провадження, які не спростовані доводами апеляційної скарги, вважаю, що рішення про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу цих правопорушень, постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 280, 247 КУпАП, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, якою провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич