Єдиний унікальний номер 725/5566/18
Номер провадження 3/725/3361/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.,

за участі прокурора військової прокуратури Чернівецького гарнізону Лупічук В.В., особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від заступника начальника Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Чернівецькій області Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ободівка Тростянецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , радника міського голови, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 226 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , перебував на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з відповідними наказами, підполковника ОСОБА_1 01 червня 2017 року було звільнено у запас.

Згідно з нарахувальною відомістю № 277 на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям ОСОБА_2 за червень 2017 року, військовому комісару ОСОБА_1 нараховано і виплачено 22 травня 2017 року грошову допомогу при звільненні у сумі 104 174 гривні.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про отримання ним грошової допомоги при звільненні в сумі 104174 гривні. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КУПАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винним у неподанні ним такої декларації. Пояснив, що намагався подавати декларацію після звільнення, в якій і вказав про суттєві зміни в матеріальному становищі. З технічних причин декларація не потрапляла на сайт НАЗК. Проте інформація ним була розміщена в декларації, яка надійшла на сайт НАЗК 19 червня 2017 року. Вказав, що надавав суду скріншоти, що підтверджують його намагання подати декларацію 09 та 13 червня 2017 року і повідомлення НАЗК про причини неможливості подати таку декларацію.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, виходячи з наступного:

Положення ст.129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов`язані з корупцією, мають також з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння.

Відповідальність за ч.2 ст.172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції» (п.п. «г» п.1 ст.3), частиною першою статті 45 Закону, приміткою до статті 172- 6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідно суб`єктом правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, і не опротестовано прокурором, ОСОБА_1 після звільнення з посади військового комісара декілька разів намагався подати декларацію до НАЗК, в якій і вказав про суттєві зміни у майновому стані у вигляді отримання матеріальної допомоги в сумі 104174 гривні. Така декларація надсилалась ОСОБА_1 9 і 13 червня 2017 року та потрапила на сайт НАЗК 19 червня 2017 року після того, як з`явилась технічна можливість для такого розміщення.

Нараховані та отримані ним 104174 гривні не є коштами, які ОСОБА_1 отримав у незаконний спосіб, передбачений ст.. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що він мав умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, заява N26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Окрім цього, відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст.11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримується судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим його притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Аркуш 17 цієї справи містить дані про те, що ОСОБА_1 у декларації вказав на дохід в сумі 104174 гривні, вказав на його вид і джерело.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський