Справа № 163/159/18 Провадження №33/773/128/18 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., за участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 січня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає АДРЕСА_1, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. Провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Вилучений за протоколом про порушення митних правил №4870/20500/17 від 25 грудня 2017 року, товар - деревообробний верстат, в кількості 1 штука, загальною вагою 142 кг та вартістю 32066 грн. 28 коп. повернуто ОСОБА_3 або уповноваженій ним особі для подальшого митного оформлення.

Оскаржуваною постановою, ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він 25 грудня 2017 року слідуючи з Республіки Польща в Україну, через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості пасажира автомобіля марки «Peugeot Partner», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», ввізши на митну територію України, понад неоподатковану норму товар, а саме - деревообробний верстат, в кількості 1 штука, загальною вагою 142 кг та вартістю 32066 грн. 28 коп.

Крім того, ОСОБА_3 ставилось у провину те, що він за вищевказаних обставин, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який згідно із ст.374 МК України підлягав обов'язковому декларуванню, використавши всупереч вимогам ст.ст.366, 374 МК України, смугу руху «зелений коридор» як форму декларування, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погодившись із такою постановою, в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкцій даних норм Закону. Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України вважає безпідставним, оскільки останній обравши спрощену форму митного контролю «зелений коридор», отримавши при цьому відповідний талон для проходження даним коридором, порушив вимоги ст.366 МК України. В матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_3 вчинив також адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній скарзі фактично не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.471 МК України є вірною.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

У протоколі про порушення митних правил №4870/20500/17 від 25.12.2017 року, складеному відносно ОСОБА_3 не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незавлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З цього протоколу не зрозуміло, в чому полягає дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддя першої інстанції, розглядаючи справу, звернув на це увагу, як і на вимоги ч.6 ст.366 МК України, згідно якої, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації, і в своїй постанові при викладенні суті вчиненого правопорушення обґрунтовано про це зазначив.

В ході судового розгляду, що також підтвердилось і в суді апеляційної інстанції, у відповідності до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 працівниками митниці не надавалась можливість заповнення декларації.

Оскільки ОСОБА_3 був позбавлений можливості заповнити митну декларацію, то апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, тобто незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню.

Доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митним органом надано не було.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу України порушення митних правил.

ОСОБА_3 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України у зв'язку з чим вірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 січня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя