Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/112/18
Категорія - ст. 212-2 ч.1 п.6 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю захисника Лихосенко Є.О. який діє в інтересах особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лихосенко Є.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником Управління режимно-секретного органу ГУНП в Запорізькій області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_3, будучі посадовою особою, відповідальною за організацію заходів щодо забезпечення режиму секретності в ГУНП в Запорізькій області, допустив порушення вимог ст.ст. 5, 21, 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 3, 41, 42, 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 939 (далі - Порядок-939), ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», що виразилося у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, за таких обставин.

Так, 26.10.2017 під час проведення комісією СБ України контрольної перевірки стану охорони державної таємниці у Головному управлінні Національної поліції України в Запорізькій області (акт за результатами перевірки від 10.11.2017 № 26/1/2-15355 (далі - Акт), виявлено такі порушення вимог режиму секретності, а саме:

- не забезпечено неухильне виконання особами, яким надано допуск до державної таємниці, вимог режиму секретності, викладених у попередньому акті перевірки № 26/1/2- 8567 від 26.06.2017 та листі ГУНП у Запорізькій області від 18.08.2017 № 1131/02/5-2017дск, якими визначено заборону обробки секретної інформації на ПЕОМ, щодо яких не створено КСЗІ, в результаті чого начальником відділу оперативного обліку управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у Запорізькій області підполковником поліції Бурлаковою СЮ. підготовлено документ на ПЕОМ № 6, стосовно якої не створено комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю;

- не забезпечено контроль за станом режиму секретності у мобілізаційному підрозділі ГУНП, в результаті чого заведена у РСО ГУНП номенклатура секретних справ (вх. № 244дск/5/1-2017 від 17.01.2017), не містить секретні справи, які ведуться у секретному мобілізаційному підрозділі; також, у мобілізаційному підрозділі ведуться окремі журнали обліку секретних документів, у тому числі секретних розпорядчих документів, інвентарного обліку;

- не проконтрольовано роботу перевірочної комісії щодо перевірки наявності в секторі мобілізаційної роботи, територіальної оборони та цивільного захисту Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Запорізькій області секретних документів, справ та інших матеріальних носіїв секретної інформації (далі-МНСІ) за 2016 рік, у зв'язку з чим порушення вимог Порядку-939 щодо ведення секретного діловодства не було виявлено (не долучений до справи секретний документ розпорядження Голови Запорізької обласної ради від 29.01.2016 № М-7т (вх. № M-lm від 13.04.2017, в справі відсутній внутрішній опис, картка видачі та список осіб, допущених до справи), а в акті річної перевірки не було викладено факт не долучення до секретної справи №2.1 цього секретного документа, та причини його не долучення;

- не проконтрольовано передачу уповноваженими РСО до РСО ГУНП описів МНСІ, що підлягають вивезенню (в підрозділах ГУНП розроблені окремі плани структурних підрозділів ГУНП щодо забезпечення режиму секретності у разі введення правового режиму воєнного або надзвичайного стану, до яких долучені проекти описів та актів);

- не вжито заходів щодо переопрацювання номенклатури посад працівників ГУНП, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, відповідності до вимог п. 50 Порядку-939 в частині володіння начальником управління превентивної діяльності (п. 208 Номенклатури) відомостями про забезпечення безпеки пересування посадових осіб, щодо яких здійснюється державна охорона, які розкривають за сукупністю всіх показників сили та засоби охорони, конкретну транспортну одиницю, час і маршрут руху;

- не вжито заходів із здійснення РСО передачі облікових карток ф. 6, зобов'язань громадян та журналів обліку за належністю до територіальних підрозділів ГУНП та не забезпечено контроль за скасуванням допуску до державної таємниці співробітникам відділу.

В апеляційній скарзі захисник Лихосенко Є.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вважає, що постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Суддя обставин справи не перевірила і, поклавши в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення дані протоколу про адміністративне правопорушення, не звернула уваги на порушення вимог ст. 256 КУпАП, що визначають складові змісту протоколу, в якому не зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, інші відомості, необхідні для вирішення справи, а саме:

- не зазначено місце вчинення правопорушення, саме місце з його

індивідуальними ознаками, я не адреса розташування ГУНП в Запорізькій області

(враховуючи існування підрозділів РСО ГУНП в межах різних районів

Запорізької області та виявлені там порушення);

*не зазначено час вчинення усіх правопорушень (по 6 епізодах), тобто час коли безпосередньо вчинялись неправомірні дії, а не дата формально зазначена в протоколі (26.10.2017) ще до завершення перевірки та встановлення усіх фактів порушень, до складання та підписання акту контрольної перевірки органом СБУ (як це зазначено у протоколі), які ніколи не будуть збігатись, оскільки завжди спочатку відбуваються діяння, а вже потім їх можна перевірити;

*не зазначено суть адміністративного правопорушення (ст. 9 КУпАП), що включає в себе спосіб винної дії (або бездіяльність), мотив та мету діяння, а також вину (у формі умислу або необережності);

*не зазначено інші відомості для вирішення справи.

Судом також при підготовці до розгляду справи (ст. 278 КУпАП) залишені без уваги факти складання протоколу №50 від 01.12.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за п. 6 ч.І ст. 212-2 КУпАП з порушеннями не лише норм КУпАП, а і положень Наказу СБУ України від 22.03.2017 № 173 «Про затвердження «Інструкції про порядок оформлення в Службі безпеки України матеріалів про адміністративні правопорушення», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 квітня 2017 р. за № 506/30374 (надалі Інструкція).

Так, за п.2 розділу 1 Інструкції «Протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 164 (у частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, ліцензії на проведення якої видає СБУ), 195-5, 212-2 (крім пункту 9 частини першої), 212-5, 212-6 КУпАП, уповноважені складати співробітники СБУ відповідно до їх службових (посадових) обов'язків (інструкцій)».

Проте повноваження провідного спеціаліста 2 відділу 1 управління Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України майора ОСОБА_6, як особи уповноваженою на складення протоколу за ст. 212-2 КУпАП, матеріалами адміністративного провадження не зазначені і підтверджуючи докази не надано.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення від 01.12.2017 в порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП та п.1 розд 2 Інструкції не зазначено реальне «місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення», а вказані лише територія розташування приміщення ГУНП в Запорізькі області (вул. Матросова 29, м Запоріжжя) та загальний перелік виявлених (за думкою перевіряючих) порушень нормативів щодо додержання державної таємниці, без зазначення конкретного дати і місця їх вчинення (по епізодах). Враховуючи що за кожним правопорушенням встановлено декілька винних посадових осіб (витяг з акту від 10.11.2017), то в чому була причетність до цих порушень самого ОСОБА_3 в протоколі не зазначено і не деталізовано, незважаючи на то, що жодного разу в акті перевірки він не зазначений, як основний порушник.

Крім того, за п.12 розділу 2 Інструкції « До примірника протоколу про адміністративне правопорушення, що надсилається до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді), додаються інші документи про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші матеріали, необхідні для вирішення справи).

Кожний долучений до протоколу про адміністративне правопорушення документ з реквізитами (датою, адресою, назвою, підписами) має містити достовірну інформацію».

Однак, відповідно до позначки у п. 11 протоколу №50 від 01.12.2017 до протоколу про адміністративне правопорушення долучався лише витяг з акту перевірки стану охорони державної таємниці в ГУНП в Запорізькій області (13 арк.).

Проте, до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення надійшло вже документів об'ємом на 28 арк.

З іншими доказами, що були надані Орджонікідзевському районного суду м. Запоріжжя разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та зазначені у внутрішньому опису справи (п.п. 3-8), в порушення положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, ОСОБА_3 ознайомлено не було.

Також судом в процесі підготовки до розгляду справи в порушення положень п. 5 ч. 1 ст. 278 КУпАП було безпідставно прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання захисника про відкладення розгляду справи.

Відповідно до договору про правову допомогу між адвокатом Лихасенком Є.В. та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності (ОСОБА_3, останній надав захиснику усі повноваження на представлення його інтересів під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі і можливість заявляти клопотання в порядку ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Враховуючи, що сторона уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час досудового оформлення матеріалів не забезпечила ОСОБА_3 із ознайомленням і з усіма доказами, грубо порушивши при цьому відповідні строки направлення протоколу до суду (ст. 257 КУпАП), долучивши до справи додаткові матеріали, про які попередньо не було відомо стороні захисту, то, безумовно, внаслідок таких дій сторона захисту була поставлена у суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Щодо самого судового рішення, відзначає, що оскаржувана постанова суду, винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про і адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Однак судом було допущено ряд порушень і щодо інших процесуальних прав ОСОБА_3

За постановою суду ОСОБА_3, будучи посадовою особою, відповідальною за організацію заходів щодо забезпечення режиму секретності в ГУННП в Запорізької області допустив порушення вимог ст. ст. 5, 21, 28 Закону України «Про державну таємницю» . п .п. 3, 41, 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях», затвердженого Постановою KM Україні КМ от 18.12.2013 № 939 (Для службового користування) та ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах».

Проте інкриміновані ОСОБА_3 факти невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці або знаходились поза його службових повноваженнями, через що він не міг вживати заходи на їх усунення чи недопущення, або ним вживались усі необхідні та можливі заходи для забезпечення охорони державної таємниці та контролю за її охороною.

Зокрема, за змістом положень ст. ст. 5, 28 Закону України «Про державну таємницю» начальник Управління РСО ГУНП (посада яку займав ОСОБА_3.), не є суб'єктом зазначених статей Закону, оскільки вони стосуються виключно перших керівників установ, підприємств, організацій та пересічних громадян відповідальних за додержання державної таємниці в межах своїх повноважень.

Так, згідно ст. 5 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов'язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Зазначені посади ОСОБА_3 не займав і до нього не можуть бути застосовані адміністративні санкції, що передбачають відповідальність перших керівників.

А положення ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» взагалі визначають «Умови обробки інформації в систем» без покладення обов'язків та порядку притягнення до відповідальності певних посадових осіб.

Вищенаведене стосується і вирішення судом питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_3, яке було йому призначено із порушенням вимог закону.

Зокрема, відповідно до положень ч. 2 ст. 279 КУпАП та ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також питання: «... чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність».

Водночас, постанова суду від 17.01.2018 в порушення ч. 2 ст. 283 КУпАП не містить достовірних відомостей про особу, стосовно якої розглядалось адміністративне провадження, що, у свою чергу, мали б враховуватись судом при постановленні судового рішення.

Так, за текстом судового рішення від 17.01.2018 справа розглядалась відносно ОСОБА_3, працюючого начальником Управління режимно-секретного органу ГУНП в Запорізькій області, який « є посадовою особою ГУНП в Запорізькій області, має стабільний заробіток, що підтверджується довідкою УФЗБО ГУНП в Запорізькій області. За місце роботи ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно».

Проте вказана особа в силу наказу ГУНП в Запорізькій області від 29.11.2017 №557о/с ще з 01.12.2017 звільнена у відставку з Національної поліції на пенсію і на зазначеній посаді на час розгляду справи в суді не працювала.

Таким чином, суд прийняв рішення щодо адміністративної відповідальності ОСОБА_3 без врахування того факту, що на час розгляду справи він вже не був співробітником органів поліції і не працював на посадах, пов'язаних із незабезпеченням охорони державної таємниці, або контролю за її охороною, внаслідок чого був не в змозі вчиняти зазначені правопорушення, або представляти якусь загрозу суспільним інтересам.

Також судом не прийнято до уваги і соціальний статус ОСОБА_3, як пенсіонера, що за ст.ст. 33, 34 КУпАП має враховуватися при накладенні адміністративного стягнення, або звільненні від нього.

Вказане свідчить про порушення судом вимог ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення. У матеріалах справи, та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. Тому і у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи та відповідно, не обгрунтованою та формальною.

Отже, розглядаючи справу по суті, суддя допустила однобічність та неповноту у дослідженні та оцінці доказів, прийняла рішення по справі, не обґрунтувавши свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_3 достатніми і незаперечними доказами.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні захисника, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково , виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є доведеною.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 50 від 01.12.2017 року, ОСОБА_3, будучі посадовою особою, відповідальною за організацію заходів щодо забезпечення режиму секретності в ГУНП в Запорізькій області, допустив порушення вимог ст.ст. 5, 21, 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 3, 41, 42, 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 939 (далі - Порядок-939), ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», що виразилося у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, чим порушив п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП (а.с.1-4).

Винність його в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП також підтверджується витягом з акту перевірки стану охорони державної таємниці у Головному управлінні Національної поліції України в Запорізькій області № 26/1/2-15355 від 10.11.2017 (а.с. 3-17); наказом від 29.12.2016 № 3650 дек про затвердження функціональних обов'язків працівників УРТЗІ ГУНП, функціональні обов'язки начальника управління режиму та технічного захисту інформації полковника поліції ОСОБА_3 (додаток 1 до наказу ГУНП в Запорізькій області від 29.12.2016 № 3650 дек) (а.с. 18); витягом з наказу № 99 о/с дек від 04.12.2015 про надання доступу до державної таємниці (для роботи з інформацією, що має ступені секретності «Цілком таємно» та «Таємно») полковнику поліції ОСОБА_3 (а.с 24); начальнику відділу режиму та технічного захисту інформації ГУНП, витяг з наказу № 467 о/с від 10.12.2016 по особовому складу (а.с. 25); службовою характеристикою ОСОБА_3 (а.с 26); зобов'язання ОСОБА_3 у зв'язку з допуском до державної таємниці, довідку про надання доступу до державної таємниці за формою 2, яка дійсна до 31.12.2017) (а.с 27).

Аналізуючи відповідно до ст. 252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано той факт, що на момент складання протоколу 01.12.2017 року ОСОБА_3 вже не був співробітником органів поліції і не працював на посадах, пов'язаних із незабезпеченням охорони державної таємниці, або контролю за її охороною, внаслідок чого був не в змозі вчиняти зазначені правопорушення, або представляти якусь загрозу суспільним інтересам.

Крім того, як вбачається з характеристики, яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_3 характеризується як особисто дисциплінований та принциповий співробітник, який сумлінно зберігає службову та державну таємницю, відданий народові України, за період служби до дисциплінарної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно положень статті 22 КУпАП, малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

В силу даної норми, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вищенаведена сукупність фактів та обставин вчиненого правопорушення, мотиви його вчинення, а також сукупність пом'якшуючих відповідальність обставин та даних про особу винного, на переконання суду свідчать про те, що від дій ОСОБА_3 тяжких наслідків не настало, а тому, за такої сукупності обставин, які суд відносить виключно до пом'якшуючих, вбачається достатньо підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити вказану скаргу частково; скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі ст. 22 КупАП у зв'язку з його звільненням від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника Лихосенка Є.О. задовольнити частково.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 ч.1 п.6 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку зі звільненням ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.М. Білоконев