Номер провадження: 33/785/187/18
Номер справи місцевого суду: 518/329/17
Головуючий у першій інстанції Палій С. А.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю прокурора Войтова Р.Г., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_3, розглянувши подану ним апеляційну скаргу на постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 18.12.2017 року відносно:

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Марівка Ширяєвського району Одеської області, громадянки України, працюючої головою Ширяївської районної ради Ширяївського району Одеської області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2, будучи головою Ширяєвської районної ради Одеської області сьомого скликання, несвоєчасно подала за місцем роботи декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, що містить ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4, на захист інтересів ОСОБА_2, зазначив, що постанова суду підлягає скасуванню з таких підстав:

1) суд першої інстанції позбавив його та підзахисну права приймати участь у судових засіданнях, надати пояснення та докази з метою всебічного та повного дослідження обставин справи, а 18.12.2017 року, замість розгляду його клопотання про закриття провадження у справі, прийняв постанову про визнання винуватою ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

2) суд першої інстанції не врахував, що несвоєчасне подання декларації його підзахисною сталося через перебої у роботі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через що ОСОБА_2 була позбавлена можливості своєчасно завантажити декларацію;

3) суд не дав правової оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 не мала умислу на вчинення правопорушення, а вчинення його з необережності, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на зазначені доводи, захисник просить постанову суду скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Натомість, прокурор Войтов Р.Г. частково заперечував проти апеляційної скарги і просив постанову суду першої інстанції змінити закривши провадження по справі, в зв'язку із закінченням строків накладання стягнення передбачених ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в йоговчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Мотивуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався у постанові на те, що згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №2, для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище, система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року.

Отже, для суб'єктів декларування, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, останнім днем подання декларації за 2015 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є 30 жовтня 2016 року.

Відповідно до рішення І сесії Ширяївської районної ради сьомого скликання «Про результати виборів та про визнання повноважень депутатів Ширяївської районної ради сьомого скликання» №1 -VII від 16.11.2015 року, ОСОБА_2 наділено повноваженнями депутата районної ради, а згідно з рішенням №3-VII від 16.11.2015 року «Про обрання голови Ширяєвської районної ради», її обрано головою районної ради. 16.11.2015 року вона прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування і, відповідно, попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про місцеве самоврядування» та «Про запобігання корупції», а отже з 16.11.2015 року відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

У частині 1 статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зазначається, що посаду голови районної ради віднесено до посади категорії «3» органу місцевого самоврядування.

Водночас, згідно з приміткою статті 50 Закону під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, розуміються також особи, посади яких належать до посад органів місцевого самоврядування категорії «3».

Судом першої інстанції також встановлено, що у період з 01 вересня 2016 року по 30 жовтня 2016 року обмежень доступу до «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» не було. Отже, з початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме з 01.09.2016 було 60 календарних днів для заповнення декларацій, які ОСОБА_2 не використала.

Таким чином, на виконання зазначених вимог законодавства, ОСОБА_2 була зобов'язана подати електронну декларацію за 2015 рік у строк до 30.10.2016 року, а на порушення вимог абз. 3 п. 2 Прикінцевих положень Закону, подала її 01.11.2016 року (а.с. 78-92).

Посилаючись на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та наклав на неї стягнення у виді штрафу на користь держави.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з таких підстав.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, кваліфікуючою ознакою об'єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних причин.

Натомість, ОСОБА_2 та її захисник послідовно зазначали про наявність поважних причин, якими обґрунтовується несвоєчасне подання нею декларації, а саме через перебої у роботі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості своєчасно завантажити декларацію, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 151-158).

Так, відповідно до листа заступника керівника адміністративного департаменту НАЗК №93-05/27321/17 від 07.08.2017 р. та ІТС реєстру користувача, ОСОБА_2 починаючи з 28 жовтня 2016 року неодноразово намагалася заповнити та подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування за 2015 рік, зверталась за технічною підтримкою, та успішно подала декларацію лише о 16 год. 30 хв. 01.11.2016 року (а.с. 80-90).

Окрім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими твердження ОСОБА_2 про перебої у роботі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через що ОСОБА_2 була позбавлена можливості своєчасно завантажити декларацію, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 151-158).

На думку апеляційного суду зазначені обставини свідчить про поважність причини не своєчасного (із запізненням 16 год. 30 хв.) подання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування за 2015 рік.

Разом з тим, апеляційний суд вважає також безпідставним твердження захисника про те, що суд першої інстанції позбавив його та підзахисну права приймати участь у судових засіданнях, надати пояснення та докази з метою всебічного та повного дослідження обставин справи, оскільки ОСОБА_2 в судові засідання, які призначалися на 21.04.2017 року, 19.05.2017 року, 27.06.2017 року, 21.07.2017 року, 13.10.2017 року, 02.11.2017 року, 27.11.2017 року та 18.12.2017 року не з'являлася, про причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та дату судового засідання.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що провадження у справі ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутності у її діях об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Приписом п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 280, 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 18.12.2017 року про накладання стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца