Справа № 359/7258/18 Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/699/18 Доповідач у 2 інстанції Ященко І.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 25 » жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Ященко І.Ю., з участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., представників порушника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр.України, уродженця Дніпропетровської обл., проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1, працюючого супервайзером в казино, корпорація «CARNIVAL CRUISE LINES», США, Майямі, -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.; вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0624/12500/18, валюту в розмірі 9400 доларів США - повернуто ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

3.08.2018 о 14 год. 50 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_3, який прилетів з Франції, м. Париж, літаком авіакомпанії «AIR France», рейсом № 1752 та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажиру було задано питання щодо наявності в нього готівкових коштів, на що він відповів, що має готівку та декларацію. Після цього ОСОБА_3 було запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 21 000 доларів США., яка знаходилась в одному з відділень сумки пасажира (ручна поклажа), переміщувалась без ознак приховування та зі слів пасажира належить йому особисто.

З виявленої суми ОСОБА_3 було пропущено 11 600 доларів США (що становить еквівалент 9 985 Євро, відповідно до курсу НБУ станом на 3.08.2018) та за протоколом про порушення митних правил затримано 9 400 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці з приводу декларування готівки не звертався, чим порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

В апеляційній скарзіпредставник Київської митниці ДФС Павленко С.А. просив вказану постанову скасувати, постановити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн. з конфіскацією затриманої валюти в розмірі 9400доларів США.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на те, що постанова є незаконною, а висновок судді І інстанції щодо покладення «індивідуального надмірного тягаря» на ОСОБА_3 недостатньо обґрунтованим, оскільки судом належним чином не перевірено реальний майновий стан ОСОБА_3, не встановлено, що застосування конфіскації затриманої валюти для ОСОБА_3 є надмірним індивідуальним тягарем та вважає, що призначене ОСОБА_3 стягнення не відповідає меті адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, представників порушника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим та учасниками процесу не оскаржується.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст. 471 МК України є правильною.

Доводи апеляційної скарги представника митниці щодо незаконності постанови судді в частині непризначення ОСОБА_3 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З постанови суду вбачається, що при розгляді даної справи та накладенні стягнення суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, накладаючи на ОСОБА_3 стягнення, суд врахував характер скоєного, особу правопорушника, обставини, що впливають на стягнення і призначив стягнення, яке відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Приймаючи рішення про повернення ОСОБА_3 валюти в сумі 9400 доларів США, суд правомірно врахував його особу, сімейний та майновий стан, а також те, що вилучена валюта є особистими коштами порушника, офіційно та законно отримана та є його заробітною платою відповідно до Трудового договору моряка, ввезена до України для придбання житла, лікування хворої на гепатит С матері та утримання сім'ї в якій є інвалід з дитинства, а годувальник сім»ї зник без вісті під час бойових дій і конфіскація цих коштів поставить сім'ю порушника у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до п.10 ч.2 Конвенції про захист заробітної плати «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника та його сім»ї».

Крім того, приймаючи рішення про повернення валюти суд обґрунтовано врахував, що шкода, яку ОСОБА_3 потенційно міг завдати державі була незначною, оскільки він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби він ввіз гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території держави.

За даних обставин, суд І інстанції дійшов правомірного висновку про те, що застосування до ОСОБА_3 конфіскації валюти у розмірі 9400 доларів США, покладає на правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосований у даному випадку.

Таким чином, постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування, зміни або винесення нової постанови, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленка С.А. - залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року, щодо ОСОБА_3- залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ________________________ І.Ю. Ященко