Справа № 639/4284/18
Провадження № 3/639/1527/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Федюшин М.В., при секретарі Кузнецові М.І., за участю: прокурорів Беляєва О.Є., Касьяненка Я..М., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, адміністративний матеріал відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого головним державним інспектором митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

09.09.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 345 від 09.09.2018 року ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного державного інспектора митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС, маючи спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу», будучи, згідно підпунктів «в» та «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України №1700-VII, субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», а також ст.1, ст.45 та ч.2 ст.52 Закону субєктом декларування, примітки до статті 172-6 КУпАП субєктом правопорушення, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону, після отримання доходу від продажу рухомого майна (автомобіля) 17.10.2017 року, вартість якого становила 414 337 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів на 1 січня 2017 року, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що ним був придбаний в кредит транспортний засіб SKODA SUPER B, 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

07.06.2016 року на вказаному автомобілі він потрапив в ДТП, в результаті якого автомобіль зазнав істотних механічних пошкоджень, а сам ОСОБА_2 був травмований, у звязку з чим тривалий час перебував на лікуванні з діагнозом черепно-мозкова травма, забій головного мозку, пластинчаті гематоми лобної області, лінійний перелом лобної кістки справа; численні забої мяких тканин, підшкірні гематоми обличчя, голови; забійна рана лобної області справа. 08.06.2016 року за фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, досудове розслідування по якому тривало до 31.10.2016 року та було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Так як, автомобіль був придбаний в кредит, на нього був оформлений договір страхування. Щодо даного страхового випадку було визнано повну загибель автомобілю, оскільки витрати на проведення відновлювального ремонту з придбанням необхідних запасних частин перевищать його ринкову вартість на дату ДТП.

Вказав, що співробітники страхової компанії передали його координати особам, які можуть взяти на реалізацію по агрегатам залишки розбитого автомобілю. Щоб позбутися вщент розбитого автомобілю, який йому нагадував картину ДТП та щоб не нести витрати на оплату майданчику за його збереження, ОСОБА_2 погодився віддати розбитий автомобіль на запропонованих умовах, а саме, що спочатку при переданні автомобілю вони покриють всі його видатки на збереження цих битих залишків на штрафному майданчику, які становили 24 700 грн. та оплатять всі обовязкові платежі при знятті з обліку автомобілю та на його транспортування, а остаточно розрахуються з ним, коли залишки будуть розпродані по запасним частинам.

Послався на Висновок про визначення вартості автомобілю №1057 від 20.09.2018 року, виконаний субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_3, згідно якого вартість автомобілю SKODA SUPER B, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова №ТМВАВ43Т0ЕВ300225, 2013 р.в., пошкодженого в результаті ДТП 07.06.2016 року після настання пошкоджень складає 64 157,52 грн.

Пояснив, що на виконання досягнутих домовленостей 04.03.2017 року автомобіль було знято з обліку, а 07.03.2017 року, коли до м. Харкова приїхав на автомобілі евакуаторі водій вказаних осіб, оформив нотаріально посвідчену довіреність на представництво його інтересів з приводу розпорядження автомобілем на ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яку разом з технічним паспортом віддав при переданні автомобілю. Питання щодо можливості особами, на яких було виписано довіреність, передати автомобіль в розпорядження інших осіб з ним не обговорювалось.

ОСОБА_2 вказав, що йому не повідомили про ту обставину, що ОСОБА_5 14.03.2017 року в порядку передоручення видав довіреність на розпорядження автомобілем на імя ОСОБА_8 і ОСОБА_9, проживаючим у м. Львові, та передав в їх розпорядження транспортний засіб. Йому також не було відомо, що 17.10.2017 р. ОСОБА_8 переоформив авто на ОСОБА_9 з зазначенням в договорі купівлі-продажу суми в розмірі 414 337 грн. Зауважив, що Договір купівлі-продажу в ТСЦ №4641 РСЦ у Львівській області МВС він не підписував та ніякі грошові кошти не отримував.

У звязку з цим вважає, що в нього не відбулося суттєвих змін у майновому стані. Саме з цих мотивів, а також через те, що йому не було відомо про обставини проведення повіреним в порядку передоручення в м. Львові відновлювального ремонту автомобілю та його подальшого перепродажу від його імені, він не мав обєктивної можливості повідомити НАЗК про даний факт. ОСОБА_2 вказав, що умисних дій щодо неповідомлення про суттєві зміни в його майновому стані не вчиняв, просив закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_1 зазначила, що реальних суттєвих змін у майновому стані ОСОБА_2 не відбулось, оскільки він передав за генеральною довіреністю, на реалізацію транспортний засіб в пошкодженому після ДТП стані на умовах, за якими авансова сума в розмірі 25 000 грн. була внесена для покриття видатків на оплату послуг збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику для збереження арештованих транспортних засобів за період з 07.06.2016 року по 07.03.2017 року та послуг евакуатора, а обумовлений остаточний розрахунок після розпродажу по агрегатам транспортного засобу так й не було проведено. Зауважила, що згідно висновку №1057 від 20.09.2018 року вартість автомобілю після отриманих в ДТП пошкоджень становить 64 157,52 грн., що в свою чергу не перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01 січня 2017 року (1 600 грн. х 50 = 80 000 грн.). А тому вказує, що ОСОБА_2 умисних дій щодо неповідомлення НАЗК про суттєві зміни в його майновому стані не вчиняв.

Захисник вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки вважає, що його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Свідок ОСОБА_5, один з повірених за довіреністю, виданою ОСОБА_2, на розпорядження транспортним засобом від 07.03.2017 року, підтвердив його пояснення та факт, що через співробітників страхової компанії знайшов ОСОБА_2 та запропонував забрати на реалізацію залишки розбитого в ДТП автомобілю SKODA SUPER B, 2013 р.в. Вказав, що через значні пошкодження вартість розбитих залишків автомобілю становила близько 65 000 грн., з яких суму в 25 000 грн. було сплачено одразу за перебування автомобілю на штрафному майданчику, що було зараховано, як аванс. Решту він мав сплатити після розібрання та розпродажу залишків транспортного засобу по агрегатам. Коли, залишки транспортного засобу були доставлені в м. Житомир, після їх більш детального огляду, він встановив, що технічний стан розбитих залишків автомобілю гірший за той, на який він розраховував при попередньому огляді фотографій, наданих страховою компанією. Тому прийняв рішення самостійно не займатись даним автомобілем та передати його далі на реалізацію, на тих умовах, на яких забирав його у ОСОБА_2, а саме, після реалізації по агрегатам, власникові транспортного засобу має бути передана сума коштів в розмірі 40 000 грн., для чого надав його контактні дані.

Однак він, не повідомив ОСОБА_2, як власника транспортного засобу, про те, що передав залишки автомобілю ОСОБА_8, 14.03.2017 року в порядку передоручення на його імя довіреності.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, захисника, думку прокурора, пояснення свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, інші матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, зазначено, що суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язаних з корупцією, повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом; чи особа є винною в його вчиненні; чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі. Суди мають також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою завдань і функцій держави.

Диспозиція ч.2 ст.172-6 КУпАП передбачає настання відповідальності у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року на рівні 1 600 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів становить 80 000 гривень.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей, а правопорушення, повязане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п.3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та повязаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо повязується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обовязків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи, яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обовязковість яких надала Верховна Рада України, обовязковими ознаками за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих субєктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і заст. 172-6 ч.2 КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Тобто, за змістом ч.2 ст.172-6 КУпАП конструктивною ознакою субєктивної сторони неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані є вина особи у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, з протоколу про адміністративне правопорушення та досліджених доказів не вбачається наявність умисної форми вини ОСОБА_2 в частині неповідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, наявність такого умислу не доведена прокурором і в ході розгляду справи в суді.

ОСОБА_2 є суб'єктом декларування, відповідно до положень підпунктів «в» та «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України №1700-VII «Про запобігання корупції», оскільки перебуває на посаді головного державного інспектора митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС, має спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу».

Судом встановлено, що 07 березня 2017 року ОСОБА_2 видав довіреність, якою уповноважив незалежно один від одного ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 представляти його інтереси щодо експлуатації, а також розпоряджатися транспортним засобом SKODA SUPER B, 2013 р.в., номер кузова ТМВАВ43Т0ЕВ300225, д.н.з. НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_1 зданий, який перебував на обліку у ЦЕНТРІ №1 надання послуг, повязаних з використанням автозасобів з 05 жовтня 2013 року до 04 березня 2017 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, транспортний засіб був знятий з реєстрації з видачею транзитного номеру 21АР9105, із наданням права в тому числі продати, здавати в оренду, проводити поточний ремонт, здійснювати переобладнання тощо. В довіреності міститься положення про видання її з правом передоручення повноважень повністю або частково строком до 04 березня 2018 року.

14 березня 2017 року ОСОБА_5 в порядку передоручення видав довіреність на розпорядження вказаним транспортним засобом на імя ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11, бланк : НМА 018362.

З ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000634 від 08.06.2016 року вбачається, що 07 червня 2016 року приблизно о 13-00 в районі 474 км + 247 м а/д «ОСОБА_4 Харків - Довжанський» відбулося зіткнення кількох транспортних засобів, у тому числі й а/м «Шкода Супер б» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Кримінальне провадження закрито 31.10.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №16973 за період з 07.06.2016р. по 24.06.2016р. КЗОЗ «ХМКЛ швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_12» ОСОБА_2 перебував після ДТП на стаціонарному лікуванні з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, пластинчата субдуральна гематома лобної області справа, пластинчата епідуральна гематома лобної області справа, лінійний перелом лобної кістки справа; численні забої мяких тканин, підшкірні гематоми обличчя, голови; забійна рана лобної області справа.

Відповідно до Висновку про визначення вартості автомобілю №1057 від 20.09.2018 року, виконаного субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_3, вартість автомобілю SKODA SUPER B, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова №ТМВАВ43Т0ЕВ300225, 2013 р.в., пошкодженого в результаті ДТП 07.06.2016 року після настання пошкоджень складає 64 157,52 грн.

Згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру №7 від 07 березня 2017 року СПДФО ОСОБА_13 від ОСОБА_2 в рахунок оплати послуг збереження автомобілю Шкода Супер Б, днз. АХ 7683 ЕЕ на спеціальному майданчику для арештованих автомобілів та послуг авто евакуатора отримано 24 700 грн.

З ОСОБА_14 сервісного центру №4641 Регіонального сервісного центру у Львівській області від 31.08.2018 року №31/13-4641-ЕН-15/мр вбачається, що Договір купівлі-продажу транспортного засобу 17 жовтня 2017 року у ТСЦ-4641 укладено ОСОБА_8 на підставі доручення (передоручення) НМА 018362 посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11 З доданої до листа фотокопії договору купівлі-продажу вбачається, що підпис від імені продавця ОСОБА_2 проставлено повіреним ОСОБА_8.

В ході судового засідання встановлено, підтверджується матеріалами справи та показами свідка, які суд не має підстав ставити під сумнів і вважає правдивими, що автомобіль SKODA SUPER B, 2013 р.в. ОСОБА_2 у пошкодженому після ДТП стані передав на реалізацію для подальшого продажу по агрегатам, обумовлена вартість становила 65 000 грн., з яких авансовим платежем в розмірі 25 000 грн. було покрито витрати на оплату послуг зберігання автомобілю на штрафному майданчику, остаточного розрахунку не відбулось.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 підтвердив, що про передання транспортного засобу ОСОБА_8 та видання на його імя довіреності в порядку передоручення на розпорядження вказаним автомобілем, ОСОБА_2 не повідомляв.

Тобто, вимоги ч. 2 ст. 240 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника), повіреним ОСОБА_5 в даному випадку не були виконані.

Матеріали справи не містять підтвердження того що ОСОБА_2 був обізнаним про передання транспортного засобу в порядку передовіри ОСОБА_8, який в свою чергу провів його відновлювальний ремонт та здійснив його подальше відчуження, і що йому було відомо про таке відчуження до моменту вручення протоколу про адміністративне правопорушення, не надано таких доказів і уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тому, враховуючи положення ст.62 Конституції України, всі сумніви і неточності повинні тлумачитись на користь особи, якій інкримінується вчинення правопорушення.

Наведені вище обставини обєктивно свідчить про те, що без повідомлення повіреним ОСОБА_5 про передання автомобілю в порядку передовіри ОСОБА_8, який в свою чергу здійснив його подальше відчуження, ОСОБА_2 не міг знати про такий факт та повідомити про нього у десятиденний термін НАЗК, що підтверджує відсутність в його діях умислу, спрямованого на неповідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, як вбачається з обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, особа підлягає адміністративній відповідальності за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, які мають бути реальними.

Разом із тим, в судовому засіданні з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка, які узгоджуються з наявними у справі доказами та не спростовані у судовому засіданні, вбачається, що автомобіль SKODA SUPER B, 2013 р.в. з фактичного володіння ОСОБА_2 вибув у пошкодженому після ДТП стані, вартість якого становила 64 157,52 грн., що в свою чергу не перевищує 50 прожиткових мінімумів станом на 01 січня 2017 року.

Більше того, в ході судового розгляду встановлено ту обставину, що ОСОБА_2 фактично грошових коштів не отримав, тобто реально суттєвих змін у його майновому стані не відбулось, а отже в даному випадку на переконання суду у нього і не виникло передбаченого ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» обовязку повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

До того ж відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи належних, допустимих та достовірних доказів того, що ОСОБА_2 умисно не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, а також те, що на підставі договору купівлі-продажу №4641/2017/666877 від 17 жовтня 2017 року відбулися суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_2, що є обовязковими ознаками відповідно субєктивної та обєктивної сторін складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, не здобуто, справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення.

Суддя М.В. Федюшин