Справа № 363/3093/17 Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 33/780/41/18 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 147 23.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., секретаря судового засідання: Коломиченко А.С., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вишгродського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.08.2017 року о 20 год. 30 хв. керував автомобілем «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Стовпова в с. Демидів, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, матеріалам і обставинам справи. Так, апелянт зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять даних про автоматичний розподіл адміністративного матеріалу щодо нього для розгляду судді Котляровій І.Ю., а сам розгляд справи в суді першої інстанції, за наявності заяви про відкладення судового засідання, був проведений без його участі, чим він був позбавлений можливості давати пояснення та заявляти клопотання, що є грубим порушенням процесуального права. Крім цього, в порушення вимог закону, під час розгляду адміністративного матеріалу, суд не взяв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений працівником поліції раніше, ніж були залучені свідки самої події, що є грубим порушенням його прав. Також, в порушення його прав, працівниками поліції йому не були роз'яснені права та обов'язки, а відмітка в протоколі про те, що він зобов'язується не керувати транспортним засобом до повного свого отверезіння ним зроблена під тиском інспектора поліції.

Крім цього, в обґрунтування своєї апеляції ОСОБА_2 зазначає, що матеріали адміністративної справи щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП не містять жодного доказу про те, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначені обставини, на думку апелянта, свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд справи був проведений у його відсутність, а копрію постанови суду він отримав уже після сплину строків на її оскарження.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 є поважними, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, а також пояснив, що 05.08.2017 року, коли був зупинений працівниками поліції, він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а тому відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Він злякався, оскільки вперше опинився в такій ситуації. Запис в протоколі про адміністративне правопорушення щодо не керування транспортним засобом до повного його витверезіння, він зробив власноручно під тиском працівників поліції. Свідки, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, були присутні при його складанні. Своєї вини у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає.

Працівник поліції Отрошенко О.Ю. в суді апеляційної інстанції пояснив, що під час його патрулювання був помічений автомобіль «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1, який від них ховався. Коли вказаний автомобіль був зупинений, ними було встановлено, що його водій ОСОБА_2 має ознаки алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та у нього була не стійка хода. В присутності свідків, водієві ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, від якого останній відмовився. Будь-якого тиску з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП та відібрання пояснень здійснено не було. Оскільки відеокамера з нагрудного знаку у нього розрядилася, то відеозапис вказаної події не вівся. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення автомобіль «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 залишився стояти на місці зупинки, а водій ОСОБА_2 зобов'язався не керувати ним до повного свого витверезіння, про що ним власноручно було зроблено відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення та його письмових поясненнях від 05.08.2017 року.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, представника поліції Отрошенка О.Ю., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, в цілому, були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 009828 від 05.08.2017 року, згідно якого, ОСОБА_2 в с. Демидів, по вул. Стовпова, в порушення п. 2.5 ПДР України, керував автомобілем «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, а в графі пояснення у протоколі ОСОБА_2 зазначив, що зобов'язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 05.08.2017 року, в яких останній зазначив, що залишає свій автомобіль в АДРЕСА_1, до повного отверезіння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, згідно яких ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також від тестування на алкотестері «Драгер»; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння, де зазначено, що огляд проводиться у зв'язку з виявленням у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння: хитку ходу і запах алкоголю з порожнини рота, з результатом якого ОСОБА_2 погодився в присутності свідків, що підтверджується їх підписами (а.с. 2-6).

Враховуючи вказані докази вважаю, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом та розміром сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень.

З даним висновком суду першої інстанції, з урахуванням доказів, досліджених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд погоджується.

Твердження апелянта у апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи даних щодо автоматичного розподілу адміністративного матеріалу між суддями є безпідставним і спростовується матеріалами адміністративної справи в якій міститься протокол автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.08.2017 року (а.с. 7).

Посилання апелянта на те, що розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення без його участі, суд першої інстанції порушив його право на захист є слушними, оскільки як вбачається з матеріалів адміністративної справи, судовий розгляд в суді першої інстанції проводився у відсутність правопорушника ОСОБА_2, чим було порушено його право на захист.

Проте, ці права ОСОБА_2 були поновленні в суді апеляційної інстанції, де він був присутній під час розгляду апеляційної скарги і мав можливість надати суду свої пояснення, докази та навести доводи на свій захист.

Тому, враховуючи пояснення, які ОСОБА_2 надав під час апеляційного розгляду, апеляційний суд не знаходить вказане порушення таким, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення щодо не керування ним в подальшому транспортним засобом до повного отверезіння зроблена під тиском інспектора поліції не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не доведені будь-якими доказами та спростовуються поясненнями працівника поліції Отрошенка О.Ю.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції до залучення свідків, спростовується матеріалами справи, оскільки, як вбачається з протоколу, у ньому зазначені прізвища, ім'я та по-батькові двох свідків, в присутності яких він був складений та містяться їх підписи. Матеріали адміністративної справи, також, містять письмові пояснення свідків, вказаних в протоколі. Крім цього, про присутність свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП стверджував і працівник поліції Отрошенко О.Ю. у своїх поясненнях під час апеляційного розгляду та не заперечував цей факт і сам ОСОБА_2 під час дачі пояснень в суді апеляційної інстанції.

Твердження ОСОБА_2 про те, що матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу, підтверджуючого, що він під час зупинки працівниками поліції перебував у стані алкогольного сп'яніння, що на його думку свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є безпідставними та спростовуються матеріалами адміністративної справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було складено за ч.1 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна