Провадження № 3/127/4670/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2018 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: м. Вінниця, пр.. Юності, 55/80, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Водій ОСОБА_1, 23.07.2018 року, о 02 год. 50 хв., в м. Вінниці по вул. Брацлавській, 4, в порушення вимог п. 2.9а ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в установленому законом порядку в КЗ ВОНД «Соціотерапія» висновком №1858 зафіксовано результат тесту -0,99%, 0,94%, тобто проба позитивна.

В судові засідання, призначені на 27.08.2018 року, 14.09.2018 року, 01.10.2018 року та 22.10.2018 року правопорушник не зявився. В той же час, ОСОБА_1 на адресу суду надсилав заяви в яких просив судові засідання, призначені на 01.10.2018 року та 22.10.2018 року, відкласти на іншу дату, у звязку з хворобою, однак підтверджуючих документів ОСОБА_1 суду так і не надав.

Відповідно до положень ст.ст. 128, 131 ЦПК України днем вручення сувої повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку; у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1, оскільки у відповідності до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має сумлінно та добросовісно користуватися своїми правами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що докази у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, п. 2.9. Правил дорожнього руху, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р., вбачається, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 вищезазначеної Інструкції - встановлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З матеріалів справи вбачається, що вина правопорушника доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №234247 від 23.07.2018 року, висновком №1858 від 23.07.2018 року , рапортом поліцейського роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2, довідкою працівника поліції.

Таким чином, враховуючи вказані норми суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння.

Судом не прийнято до уваги надані ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вони не підтвердженні відповідними доказами, строк накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 закінчується 23.10.2018 року, а вина у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи та клопотання про відкладення розгляду справи без підтверджуючих доказів розцінюється судом як лише намаганням правопорушника уникнути відповідальності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин що помякшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено, вказаним правопорушенням не заподіяно майнової шкоди.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення ПДР, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволив собі керувати транспортом в стані алкогольного спяніння, що свідчить про свідоме грубе порушення ПДР.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 запобіганню вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керуваннями транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП , оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Враховую вищевикладене, керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130, 280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352,40 грн. на користь держави.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя