Справа № 631/679/18
Провадження № 3/615/331/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, що працює начальником філії «Нововодолазький РАД» ДП «Харківський облавтодор», зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП,

встановив:

На підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25.06.2018 року матеріали справи про адміністративне правопорушення № 631/636/18 передано до Валківського районного суду Харківської області для розгляду по суті, куди надійшли 09.07.2018 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 401448 від 07.05.2018 року, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 07.05.2018 року о 09-15 год., будучи начальником філії «Нововодолазький РАД» ДП «Харківоблавтодор», тобто посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан мережі автомобільних доріг загального користування Нововодолазького району, не виконав законну вимогу поліції від 02.05.2018 року № 223 щодо усунення недоліків в утриманні вказаних доріг, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України, ч.2 ст.62 ЗУ «Про національну поліцію».

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 розяснено права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Дослідивши надані матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свободи громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення та притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлено Розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно п.1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Законні вимоги поліцейського у відповідності до ч.2 ст.62 ЗУ «Про національну поліцію» є обовязковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 401448 від 07.05.2018 року, зведений акт обстеження автомобільних доріг загального користування Служби автомобільних доріг у Харківській області у 2018 році, що обслуговуються філією «Нововодолазький райавтодор» станом на 30.04.2018 року.

Надана до протоколу копія вимоги старшого інспектора відділу БДР УПП в Харківській області ДПП № 223 від 02.05.2018 року не містить вказівки на недоліки в стані експлуатаційного утримання автомобільних доріг, які повинен був усунути начальник філії «Нововодолазький РАД» ДП «Харківоблавтодор» ОСОБА_1, що в подальшому не зазначено і в протоколі про адмінправопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суддя вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, а вчинення самого правопорушення не доведено належними, достатніми та достовірними доказами.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обовязково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка субєкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи зазначені вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Ст.188-28 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення за місцем його вчинення, вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі № 552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі № 750/8192/16-а.

Відповідно до змісту ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. При цьому, суд при оцінці доказів у справі враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Слід відзначити, що відповідно до ст.62 Конституції України звинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви про винність особи трактуються на його користь.

Особисті візуальні спостереження інспектора патрульної поліції та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення ОСОБА_1 проступку за змістом та у відповідності до ст.251 КУпАП не мають характер доказів, а ті, які висловлені у протоколі щодо порушення п.1.5 ПДР України мають характер припущень, як наслідок. Докази, які свідчили б про вчинення останнім порушення Правил дорожнього руху України в матеріалах справи відсутні.

Аналізуючи надані докази, з урахуванням вимог ст.62 Конституції України, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП, в звязку з чим провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП, закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.П. Токмакова