Справа № 359/8350/18
Провадження № 3/359/3144/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши, за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1, за участю представника за договором особи, яка притягується до відповідальності адвоката ОСОБА_2, за участю прокурора Шмаля В.В., адміністративні матеріали, що надійшли від управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого в відділі митного оформлення №5 митного посту «Бориспіль аеропорт» Київської митниці Державної фіскальної служби, на посаді старший державний інспектор, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії СО №358086, виданий Мінським РУ ГУМВС України в м. Києві, 04.04.2000 року, -

в с т а н о в и в:

За протоколом про адміністративне правопорушення №442 від 02.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_1, працюючи на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного посту «Бориспіль- аеропорт» Київської митниці ДФС, будучи державним службовцем категорії «в» та маючи спеціальне звання - радник податкової та митної справи III рангу, являючись субєктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з отриманням ним 18.04.2017 року доходу в сумі 243 000 гривень, від відчуження транспортного засобу, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначивши, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Пояснив, що дійсно 18.04.2017 року в територіальному сервісному центрі МВС №8043 між ним (продавець), в особі ОСОБА_3, який діяв на підставі доручення, та громадянином ОСОБА_4 (покупець), укладено договір купівлі-продажу №8043/2017/421825. Предметом зазначеного договору є автомобіль марки Меrcedes-Веnz, моделі Vіto, VІN-код WDF0626. На підставі зазначених правовстановлюючих документів ОСОБА_4 подано заяву №116651405 від 18.04.2017 року на перереєстрацію автомобіля за новим власником, тобто за собою, чим додатково підтверджено факт набуття ним 18.04.2017 року автомобіля. Тобто відповідно після повного розрахунку за договором №8043/2017/421825 від 18.04.2017 року відбувся факт передачі транспортного засобу ОСОБА_4 Однак ОСОБА_1 наголосив, що всі дії щодо продажу автомобіля здійснював він не особисто, а через уповноваженого представника за довіреністю - ОСОБА_3, який виступав як посередник між покупцем та продавцем, згідно доручення. За текстом даної довіреності від 18.03.2017 року ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_3 розпоряджатись автомобілем, в тому числі продавати належний йому автомобіль, одержувати за проданий автомобіль гроші. Коли відбувся продаж транспортного засобу ОСОБА_3, йому на руки було передано 130 000 гривень за проданий автомобіль та повідомлено, що саме за такою ціною відбувся його продаж. Копія договору купівлі-продажу транспортного засобу №8043/2017/421825 йому не передавалась та станом на сьогодні у нього немає. Разом з цим, він 20.03.2018 року, як державний службовець подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік із значенням відомостей щодо отримання ним доходу віл відчуження рухомого майна (крім цінних паперів та корпоративних прав) в розмірі 130 000 гривень. Попередньо, в щорічній декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік він повідомляв про те, що йому на праві власності належить автомобіль марки Меrcedes-Веnz, моделі Vіto, VІN-код WDF0626. Таким чином, ще до моменту виявлення цього факту працівниками правоохоронних органів, ним вже було повідомлено про здійснення продажу транспортного засобу в своїй щорічній декларації за 2017 рік, що свідчить про відсутність в його діях вини у формі прямого умислу та являється правовою підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Тому особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просив суд дану справу закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Представник за договором особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2, у судовому засіданні, в першу чергу зауважила, щодо відсутності права у Департаменту захисту економіки Національної поліції України на здійснення перевірки декларацій. Перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення. При цьому відсутні дані щодо проведення Національним агентством з питань запобігання корупції відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про результати такої перевірки ДЗЕ НП України, що є грубим порушенням чинного законодавства та протокол про адміністративне правопорушення з додатками до нього не може слугувати як допустимий доказ притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Крім того повністю підтримала покази ОСОБА_1 надані у судовому засіданні та наголосила, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обовязкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (дівоче прізвище - Тимошенко), що підтверджується відміткою про сімейний стан в паспорті ОСОБА_1 та даними з декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, тому відчужений транспортний засіб являється обєктом спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 2 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Таким чином, фактичний дохід отриманий від реалізації транспортного засобу є також об'єктом права спільної сумісної власності, тому від його продажу ОСОБА_1 фактично отримав половину його вартості, а саме 65 000, 00 грн. Вказана сума є меншою ніж 50 прожитковий мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, яка становить - 80 000, 00 грн., що виключає необхідність застосування положень ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» в чистині письмового повідомлення про суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування у десятиденний строк з моменту отримання доходу. Враховуючи вищезазначене просила суд закрити справу про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтримав повністю та вказав, що ОСОБА_1 будучи субєктом декларування відповідно до підпункту пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, безумовно порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону, оскільки письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. Просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції даної статті.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення його представника за договором, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суддя приходить до висновку, про необхідність закриття провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Так, положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу Київської митниці ДФС від 28.11.2014 року №24-О, обіймає посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного посту «Бориспіль-аеропорт» зазначеної митниці (а.с.30).

Згідно наказу Київської митниці Міндоходів № 469-О від 25.12.2013 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу» (а.с.31).

Відповідно до п. 341.1 ст. 341 Податкового кодексу України, служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоровя, освітнім рівнем та віком громадян України, що повязана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 342.1 ст. 342 Податкового кодексу України, посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Відповідно до п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обовязками у межах повноважень, визначених частиною 1 статті 1 цього закону.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада старшого державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного посту Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС відносяться категорії «в» посад державної служби.

ОСОБА_1, згідно зі своїми посадовими обовязками, які викладені в посадовій інструкції старшого державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС 19.12.2016 року (а.с.35-41), займає посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Бориспіль - аеропорт» Київської митниці ДФС та відноситься до категорії «в» посад державної служби. 02.07.1998 ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця (а.с.32).

22.06.2015 року ОСОБА_1 письмово попередженно про відповідальність за вчинення корупційних або повязаних із корупцією правопорушень (а.с.33).

Тому згідно з підпунктом пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», частиною 1 статті 45 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП, ОСОБА_1, є суб'єктом декларування та відповідно суб'єктом правопорушення.

Відповідно до статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2017 рік становив 1600,00 гривень.

Як встановлено в судовому засіданні, 18.04.2017 року у територіальному сервісному центрі МВС №8043 між громадянином ОСОБА_1 (продавець), в особі ОСОБА_3, який діє на підставі доручення (а.с.61), та громадянином ОСОБА_4 (покупець), укладено договір купівлі-продажу № 8043/2017/421825 (а.с.55-56).

Предметом зазначеного договору є автомобіль марки Меrcedes-Веnz, моделі Vіto, VІN-код WDF0626, за ціною 243 000 гривень.

У договорі відсутні відмітки про придбання транспортного засобу в розстрочку, тому право власності на автомобіль від ОСОБА_1 перейшло 18.04.2017 року до ОСОБА_4

Відповідно до п. 2.1. договору «передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна».

На підставі зазначених правовстановлюючих документів ОСОБА_4 подано заяву № 116651405 від 18.04.2017 року на перереєстрацію автомобіля Меrcedes-Веnz, моделі Vіto, VІN-код WDF0626, за новим власником, тобто за собою, чим додатково підтверджено факт набуття 18.04.2017 року автомобіля, за наданим до заяви договором №8043/2017/421825 від 18.04.2017 року, права власності на авто (а.с.52-54). Тобто відповідно після повного розрахунку за договором №8043/2017/421825 від 18.04.2017 року відбувся факт передачі транспортного засобу ОСОБА_4

Стаття 328 Цивільного кодексу України регламентує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 334 Цивільного кодексу України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, ОСОБА_1 18.04.2017 р., на підставі вказаного договору купівлі-продажу автомобіля, отримав дохід від продажу майна на суму 243 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме 80 000,00 гривень.

Отже, ОСОБА_1 з 18.04.2017 протягом 10 днів зобов'язаний був подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства в Реєстрі. Кінцевою датою подання такого повідомлення, без порушення вимог частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у даному випадку, є 23:59 год. 28.04.2017 року.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у звязку з отриманням 18.04.2017 року доходу від відчуження автомобіля в сумі 243 000 гривень ОСОБА_1 подано не було.

Проте відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування суб'єкт декларування ОСОБА_1 повідомив про отримання ним дохід від продажу майна (автомобіля), у поданій ним в щорічній електронній декларації за 2017 рік, з зазначенням суми 130000 гривень.

Опитаний ОСОБА_4 повідомив, що дійсно 18.04.2017 року придбав автомобіль і провів повний розрахунок у сумі 243 000 грн у день придбання автомобіля. Дану суму грошей була передана на руки громадянину ОСОБА_3, який діяв від імені продавця на підставі довіреності) (а.с.18-19).

Будучи опитаним ОСОБА_3 повідомив, що дійсно 18.04.2017 року, будучи довіреною особою ОСОБА_1, здійснив продаж автомобіля і отримав повний розрахунок у сумі 243 000 грн у день продажу автомобіля від громадянина ОСОБА_4 та передав усю суму коштів того ж дня громадянину ОСОБА_1 (а.с.17).

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що останній мав умисел на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині 1 статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст.10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 р., зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

З огляду на вище викладене, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із вищезазначених норм законодавства, завжди характеризується умисною формою вини.

Доводи ОСОБА_1 зазначені ним під час надання пояснень в ході судового розгляду, про відсутність в нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами.

Як вбачається із матеріалів справи 18.04.2017 року у територіальному сервісному центрі МВС №8043 між громадянином ОСОБА_1 (продавець), в особі ОСОБА_3, який діє на підставі доручення (а.с.61), та громадянином ОСОБА_4 (покупець), укладено договір купівлі-продажу № 8043/2017/421825 (а.с.55-56). ОСОБА_1, 20.03.2018 року подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік із значенням відомостей щодо отримання доходу віл відчуження рухомого майна (крім цінних паперів та корпоративних прав) в розмірі 130 000 гривень (а.с.88-89).

Відповідно до наданих пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні та підтвердженням письмовими доказами, купівля-продаж автомобіля здійснено не особисто ОСОБА_1, а через уповноваженого представника - ОСОБА_3, який виступав як посередник між покупцем та продавцем. Уповноважений ОСОБА_3 мав право розпоряджатись автомобілем, в тому числі продавати належний йому автомобіль, одержувати за проданий автомобіль гроші. Коли відбувся продаж транспортного засобу ОСОБА_3 було передано ОСОБА_1 130 000 гривень за проданий автомобіль та повідомлено, що саме за такою ціною відбувся його продаж. Дана сума 130000 гривень і була задекларована ОСОБА_1 у щорічній декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Попередньо, в щорічній декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік ОСОБА_1 повідомляв про те, що йому на праві власності належить автомобіль марки Меrcedes-Веnz, моделі Vіto, VІN-код WDF0626 (а.с.90-91).

Таким чином, ще до моменту виявлення цього факту працівниками правоохоронних органів, ОСОБА_1 вже було повідомлено про здійснення продажу ним транспортного засобу в своїй щорічній декларації за 2017 рік, та інформацією, оприлюдненої на офіційному сайті: https://portal.nazk.gov.ua. Це в свою чергу вказує на те, що ОСОБА_1 не своєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, помилково, так як вважав, що раніше вже задекларована ним сума у розмірі 130000 гривень і стало тим доходом отриманим ним та його сімєю від відчуження транспортного засобу. Оскільки саме автомобіль марки Меrcedes-Веnz, моделі Vіto, VІN-код WDF0626, був спільним майном подружжя, що відображено у його щорічних електронних деклараціях, а тому свідчить про наявність вини особи у формі необережності, що, у даному випадку, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу, що під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 мотивів, спрямованих на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки, ним ще до моменту виявлення цього факту працівниками правоохоронних органів, вже було повідомлено про здійснення продажу транспортного засобу в своїй щорічній декларації за 2017 рік. Враховуючи не пряму продажу даного автомобіля, а через довірену особу (довірителя продавця), відбувся правочин купівлі-продажу автомобіля, з зазначеною сумою 243 000 гривень, що не було відомо ОСОБА_1, бо у іншому разі ним би була подана інформація у декларації за 2017 рік з вказаною сумою доходу від відчуження автомобіля в розмірі 243 000 гривень. Це в свою чергу додатково свідчить про відсутність в нього умислу на приховування факту отримання ним доходу від відчуження транспортного засобу.

Ці обставини в сукупності вказують на те, що а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в матеріалах справи не наведено обґрунтування та доказів на підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто, не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо).

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Крім того, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки, як зазначалося вище, грошові кошти у сумі 243 000 грн., ним не отримано, а отримана сума коштів у розмірі 130 000 гривень, яка ним і була задекларована, від відчуження автомобіля, являються його власними коштами, отриманими у законний спосіб та із законних джерел, від попередньо задекларованого предмета відчуження (автомобіля), що також додатково свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб'єкта декларування.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 06.10.2010 року, справа 1-27/2010, з обєктивної сторони корупційне правопорушення характеризується також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, яким субєкт правопорушення мав керуватися при його вчиненні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений у ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що висновки оперуповноваженого сектору протидії корупції управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6, про вину ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, зроблені на підставі припущень, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України є неможливим, оскільки з урахуванням норм цієї статті, посадова особа правоохоронного органу, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, скоїв правопорушення. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останнього.

Оцінюючи матеріали справи, встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутній умисел на порушення вимог фінансового контролю, які полягають в несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані, а тому в його діях відсутня суб'єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім цього, суд звертає увагу, що в працівників Департаменту захисту економіки Національної поліції України відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України та інше.

Слід зазначити, що згідно Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, серед інших, боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування, протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 р., цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому субєкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття «субєкт декларування», зазначений у ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає субєктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані субєктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін субєктом декларування.

Верховний Суд України в своїй постанові від 11.04.2018 р. справа № 814/886/17, також наголосив, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 N 1 "Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції" (Рішення N 1) розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII).

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Будь-які органи (юридичні особи) Національної поліції України, до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відносяться. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції. Посадовці Національної поліції, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення. Але усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію та не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, тільки НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Таким чином, посадові особи правоохоронних органів здійснюючи перевірку особи, як субєкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, виходять за межі своїх повноважень, та діють по за межами діючого законодавства.

За таких обставин обраний Департаментом захисту економіки Національної поліції України спосіб отримання інформації з визначених у запиті правових підстав, по суті, свідчить про проведення перевірки поданої ОСОБА_1 декларації, що не передбачено чинним законодавством та слід розцінювати як намагання правоохоронців ініціювати збір інформації у не передбачений законом спосіб та фактичне перебирання на себе повноважень державних органів, уповноважених на здійснення функцій контролю у сфері запобігання та протидії корупції. Органи національної поліції не мали права збирати документи у той спосіб та порядок, як це було ними зроблено, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі. Тому вказані документи не можуть прийматися судом для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, визначеного ч. 2 ст. 172-6 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк