Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/95/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 гривень.

Як встановлено постановою судді, 27 липня 2017 року о 03 год. 58 хв. в м. Києві по вул. Мельникова. 87 водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУПАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м Києва від 22.08.2017; скасувати зазначену постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що рішення суду про накладення на нього адміністративного стягнення не відповідає вимогам законодавства та прийняте без дотримання вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП із суттєвим порушенням права особи на захист, права якої при розгляді справи були обмеженими та несумісними зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки ні йому, ОСОБА_2, ні його захиснику, судом першої інстанції при розгляді справи не було надано можливості завчасно ознайомитись з матеріалами справи, викликати зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення свідків, надати свої пояснення по справі та взагалі бути присутніми на судовому засіданні, що призвело до винесення необ'єктивного та неправильного судового рішення.

Зокрема, скаржник зазначає про те, що в основу винесеної постанови було взято в якості доказу Протокол про адміністративне правопорушення, складений із численними порушеннями Закону із дописками, які не відповідають дійсності, та який взагалі не було досліджено належним чином, що виключає можливість визнання цього протоколу як допустимого та достовірного доказу у справі, оскільки від проходження огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, про що могли б повідомити свідки зазначені в протоколі, пояснення за яких пізніше дописав своєю рукою рядовий поліції, інспектор ДПП в м. Києві ОСОБА_4, що вбачається навіть з матеріалів справи, проте ні ця обставина ні інші, які б могли свідчити про його невинуватість судом не досліджувались, а саме судове засідання відбувалось без його присутності та присутності його захисника, незважаючи на заздалегідь подане клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та необхідністю укласти договір про правову допомогу із адвокатом.

Крім того, як зазначається у скарзі ОСОБА_2, про те, що справа не була відкладена, його захисник дізнався лише 08.09.2017 року, коли прийшов довідатися про рух справи та ознайомитися з матеріалами справи.

При цьому, скаржник звертає увагу на те, що відомості про те, що судовий розгляд взагалі відбувся на офіційному сайті суду були відсутні, офіційно, згідно Реєстру судових рішень, оскаржувану постанову оприлюднено не було, навіть на час написання його скарги.

Отже, як вважає скаржник, про винесення постанови, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності, він дізнався лише 08.09.2017 року, у зв'язку з чим просить поновити йому строк на подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі вважаю, що цей строк підлягає поновленню, оскільки його було пропущено з поважних причин.

По - друге, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, обґрунтувала матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків.

Разом з тим, таке обґрунтування судового рішення, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які послалася суддя у своїй постанові, не дають підстав для висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 27 липня 2017 року серії БД № 109544, який було складено щодо ОСОБА_2 не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей протокол не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та відомчим інструкціям.

Зокрема, відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_2 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, прізвища яких зазначені в згаданому протоколі, не відображені дії водія щодо ухилення від огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, і вказану обставину могли підтвердити ці свідки, які були зазначені в протоколі, проте ні ця обставина ні інші, на які звертається увага в апеляційній скарзі, судом першої інстанції не досліджувались.

Під час апеляційного розгляду спростувати доводи наведені в апеляційній скарзі виявилось неможливим, оскільки зазначені в протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, незважаючи на неодноразові виклики, до суду апеляційної інстанції не з'явились та не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, а наявні у справі їх письмові пояснення викликають сумніви у їх достовірності, оскільки вони викладені на заздалегідь надрукованих бланках, які повністю, крім підписів свідків, заповнені поліцейським.

Більш того, згідно даних, які були надані суду апеляційної інстанції захисником ОСОБА_2, свідок ОСОБА_6 не проживав і не проживає за адресою, яка зазначена в протоколі та поясненнях вказаного свідка.

До цього слід також додати те, що в письмових поясненнях обох свідків не зазначено будь-якого документу, на підставі якого встановлювалась особа кожного з них, а їх підписи в поясненнях та протоколі відрізняються між собою навіть без висновку експерта.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матерали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не містять в собі належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання в оскаржуваній постанові на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків не є підставою для визнання цієї постанови законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також доводи апеляційної скарги щодо недотримання встановленої законодавством процедури проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння та порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об'єктивного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає задоволенню, а постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Притула Н.Г.