Справа № 461/1718/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/783/704/18 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді - Белени А.В., за участю : представника митниці - Лубоцького Б.І., представника ОСОБА_2 - адвоката Бащуцького І.Я., розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2018 року відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, працюючого водієм у П Транс, проживаючого

за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього стягнення 26205, 78 грн. штрафу в дохід держави.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 1226/20900/18 від 20.02.2018 року, а саме: водяна помпа (pompa wody mb от 401-442 man d28 96r) у кількості 1 штука; водяна помпа (pompa wody mb от 401-442 man d28 96r) у кількості 1 штука; акумулятор (akum/12y/230ah/mega 1 +) у кількості 2 штуки; моторне масло (olei i0w40 wolf yitaltech euro 2-4 be) у кількості 2 бочки; повітряні фільтри (wklad fil.pow.mb act. 2-3, axor 2-llr mfflter) у кількості 3 штуки, загальною вартістю 26205, 68 грн. - конфіскувати в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці ДФС 977, 93 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України 352, 40 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 19.02.2018 року о 23.52 год. прямуючи з Республіки Польща в Україну, в якості водія рейсового автобуса марки д.н.з. WJ4256E сполученням «Варшава-Чернівці», не задекларував переміщуваний через пункт пропуску «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, тобто не заявив за встановленою формою точних відомостей про товар, а саме: водяна помпа (pompa wody mb от 401-442 man d28 96r) 1 штука; водяна помпа (pompa wody mb om 401-442 man d28 96r) 1 штука; акумулятор (akum/ 12y/230ah/mega 1+) 2 штуки; моторне масло (olei i0w40 wolf yitaltech 601 euro 2-4 be) 2 бочки; повітряні фільтри (wklad fil.pow. mb act. 2-3, axor 2-llr mfilter) 3 штуки, який обмежений до переміщення через митний кордон України, та підлягає обов'язковому декларуванню, у разі їх переміщення, через митний кордон України.

На дану постанову подав апеляційну скаргу ОСОБА_2, який просить скасувати вищевказану постанову, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає постанову незаконною та необгрунтованою, винесену з неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального права (необ'єктивне та неповне провадження у справі, необ'єктивний її розгляд, невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи) з наступних підстав.

Протокол про порушення митних правил є необгрунтований та не відповідає дійсності, зокрема в частині щодо нібито визнання мною товару своєю власністю.

Так, під час складання протоколу про порушення митних правил апелянт стверджував головному державному інспектору ВІАР та М УПМП та MB Львівської митниці ДФС Антонюку P.M. про те, що із переліку вилученого товару мені належить лише: водяна помпа, вартістю 239,87 злотих, водяна помпа, вартістю 197,05 злотих та моторне масло (2 бочки), вартістю 1142, 74 злотих. Інший товар, а саме: 2 акумулятори, вартістю 1357, 06 злотих, та повітряні фільтри (3 шт.), вартістю 306, 57 злотих, належать його партнеру-водію ОСОБА_7. Проте, з невідомих причин, інспектор зазначив в протоколі про порушення митних правил про те, що весь вилучений товар ОСОБА_2 нібито визнав своєю власністю.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що він більше двох років працюю водієм автобуса на підприємствах, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів і за цей час жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, сумлінно дотримується вимог митного законодавства України. Знаючи про розмір штрафу, який передбачений за порушення вимог ст. 472 МК України чи інших статей МК України, він, при низькому рівні заробітку, та як батько, на утримані якого перебуває неповнолітня дитина, ніколи і не задумувався про порушенням тих чи інших митних правил.

Апелянт наголошує, що відповідно до ч. 6 ст. 366 МК України, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації. Отже, митна декларація, яка заповнена ним при проходженні (проїзді) через «зелений коридор» (міститься в матеріалах справи) є незаконною, та не повинна братись судом до уваги як доказ у даній справі.

Товарний чек від 19.02.2018 року, який був вилучений інспектором (зафіксовано в протоколі про порушення митних правил) та копія якого, з невідомих причин, не долучена Львівською митницею ДФС до матеріалів даної справи, жодним чином не підтверджує ту обставину, що весь товар придбано лише ним. Більше того, згідно вказано товарного чеку покупцем товару (власником) є ОСОБА_8, а його ім'я взагалі в ньому не згадується.

Крім того, незрозуміло, на підставі яких доказів, при відсутності документів на вищевказаний товар, суд першої інстанції встановив його вартість у розмірі 26 205, 78 грн.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції. Tax Free № S08 18007001 від 19.02.2018 року ( на польській мові), копія якого долучена до матеріалів справи, не є тим документом що підтверджує право власності на товар, а лише дає право на повернення ПДВ. При цьому, апелянт зазначає про те, що ні йому, ні його партнеру-водію ОСОБА_7, вказаний податок не може бути повернений на тій підставі, що вони не вказані власниками товару в товарному чеку від 19.02.2018 року. Таким чином, Tax Free як документ, тим більше не перекладений на українську мову, є недійсний (нікчемний), в зв'язку з чим не може бути доказом у справі.

Отже, в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

Заслухавши представника апелянта ОСОБА_2 - адвоката Бащуцького І.Я., який просив задоволити апеляційну скаргу, міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляцію без задоволення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.489 МК України суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з постанови судді першої інстанції, ці вимоги закону були виконані. Суддя, визнавши ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, належним чином мотивував своє рішення з цього приводу із зазначенням доказів, якими підтверджується дане адміністративне правопорушення, а саме протоколом про порушення митних правил № 1226/20900/18 від 20.02.2018 року (а.с.1-3), який ОСОБА_2 підписав; митною декларацією ОСОБА_2 заповненою власноруч.(а.с.10); описом предметів із зазначенням загальної вартості товарів на суму 26205, 78 грн. (а.с.13). На а.с.4 в справі наявна накладна на товар на польській мові виписана на ОСОБА_2, де зазначено, вартість брутто товару на суму 3243,29 польських злотих.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не вказав товар, який підлягає обов'язковому декларуванню при переміщенні через кордон в своїй декларації. Письмових пояснень по цьому питанню давати відмовився (а.с.7).

За змістом ст.472 МК України обов'язок по декларуванню точних та достовірних відомостей товару, тобто заявлення точних та достовірних відомостей про цей товар, покладається на особу незалежно від того, чи являється вона власником або перевізником товару при переміщенні через митний кордон України.

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною не приймаються до уваги., оскільки покликання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що з переліку товару йому належало, лише деякі речі, а решта було його напарника - іншого водія, нічим не підтверджені. Під час складання протоколу, який ОСОБА_2 підписав, останнім не було зроблено зауважень або записів що протокол складений невірно, або там записано недостовірні дані. Це підтверджується і відмовою в дачі письмових пояснень.

За наведених підстав вважаю, що суддя першої інстанції дійшов до законного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

З огляду на викладене, знаходячи постанову судді законною, не вбачаю підстав для її скасування, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП України, ст. 530 МК України, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.