Єдиний унікальний номер 725/4621/18
Номер провадження 3/725/2824/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участі прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1,

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Чернівецькій області Національної поліції України відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, державного інспектора відділу митного оформлення №2 Митного поста «Чернівці» Чернівецької митниці ДФС, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 196 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 Митного поста «Чернівці» Чернівецької митниці ДФС, будучи державним службовцем від 02.08.1999 року, згідно договору купівлі-продажу №7341/2017/390326 від 28.03.2017 року, продала гр. ОСОБА_3 автомобільний транспортний засіб марки «VOLKSVAGEN POLO», 2010 року випуску, номер кузова WVWZZZ6RZBY070813 та отримала за нього грошові кошти в сумі 171573,32 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про отримання нею грошових коштів за продаж транспортного засобу в сумі 171573,32 гривні. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КпАП України.

Крім того, відповідно до протоколу № 195 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 Митного поста «Чернівці» Чернівецької митниці ДФС, будучи державним службовцем від 02.08.1999 року, 14.04.2017 року набула право власності на рухомий обєкт транспортний засіб марки «PEUGEOT 3008», обєм двигуна 2100 см3, 2014 року випуску, номер кузова VF30URHHADS257142, загальною вартістю 8800 євро, що становить на дату придбання по курсу НБУ 250711,84 грн. що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про отримання нею грошових коштів за набуття права власності на транспортний засіб в сумі 8800 євро, що становить на дату придбання по курсу НБУ 250711,84 грн. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КпАП України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.36 КпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення у цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин, справи про адміністративні правопорушення №725/4621/18 та №725/4622/18 за ст.172-6 ч.2 КпАП України відносно ОСОБА_2 слід обєднати в одне провадження та присвоїти їм єдиний унікальний номер судової справи 725/4621/18.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнала себе винною у неподанні нею такої декларації. Пояснила, що намагалася подавати декларацію, проте, на момент продажу та купівлі вище вказаних транспортних засобів вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.11.2016 року по 05.11.2017 року та, на даний час, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею чотирирічного віку з 06.11.2017 року по 05.11.2018 року. Також вказала, що в період з 03.04.2017 року по 28.04.2017 року її малолітній син, ОСОБА_4, хворів та вона неодноразово зверталась в КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» для його лікування, що і стало причиною несвоєчасного подання інформації.

Прокурор просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України, оскільки вважає, що її вина повністю доведена матеріалами адміністративної справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України, виходячи з наступного:

Положення ст.129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з розясненнями, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, мають також з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння.

Відповідальність за ч.2 ст.172-6 КпАП України настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017" визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року на рівні 1600 гривні, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів дорівнює 80000 гривень.

Як було встановлено, ОСОБА_2 обіймає посаду державного інспектора відділу митного оформлення №2 Митного поста «Чернівці» Чернівецької митниці ДФС.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції» (п.п. «г» п.1 ст.3), частиною першою статті 45 Закону, приміткою до статті 172-6 КпАП України, ОСОБА_2 є суб'єктом декларування та відповідно суб'єктом правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу №7341/2017/390326 від 28.03.2017 року, відчужила гр. ОСОБА_3 автомобільний транспортний засіб марки «VOLKSVAGEN POLO», 2010 року випуску, номер кузова WVWZZZ6RZBY070813 та отримала за нього грошові кошти в сумі 171573,32 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

У подальшому, ОСОБА_2 14.04.2017 року набула право власності на рухомий обєкт транспортний засіб марки «PEUGEOT 3008», обєм двигуна 2100 см3, 2014 року випуску, номер кузова VF30URHHADS257142, загальною вартістю 8800 євро, що становить на дату придбання по курсу НБУ 250711,84 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме 80000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_2 з 28.03.2017 року (дата відчуження транспортного засобу) та 14.04.2017 року (дата набуття права власності на транспортний засіб) протягом 10 днів зобов'язана була подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства в Реєстрі.

На момент відчуження транспортного засобу марки ««VOLKSVAGEN POLO», 2010 року випуску, номер кузова WVWZZZ6RZBY070813 та придбання транспортного засобу марки ««PEUGEOT 3008», обєм двигуна 2100 см3, 2014 року випуску, номер кузова VF30URHHADS257142 ОСОБА_2 була суб'єктом декларування, відповідно до положень підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, оскільки обіймала посаду державного інспектора відділу митного оформлення №2 Митного поста «Чернівці» Чернівецької митниці ДФС, при цьому повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не подала до Національного агентства з питань запобігання корупції і такі обставини підтверджуються як матеріалами справи, так і не оспорюються самою ОСОБА_2

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не доводять тих обставин, що остання мала умисел на не повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, суддею враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, заява N26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Окрім цього, відповідно до положень ч.1 ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КпАП України, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КпАП України (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст.11 КпАП України (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримується судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КпАП України, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у неї умислу на не повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_2 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки транспортний засіб нею був отриманий у законний спосіб та за власні кошти, після придбання якого він був зареєстрований у реєстрі транспортних засобів МВС України.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки суб'єктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим її притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КпАП України (справи №725/4621/18, №725/4622/18) обєднати в одне провадження та присвоїти №725/4621/18.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 закрити у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КпАП України до Апеляційного суду Чернівецької області.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк