Справа № 203/3063/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,

проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшли матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №177514, 24.08.2018 року о 15-10 г. в м.Дніпро по вул.Надярній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI COLT н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.130 КУпАП відповідальність за ч.1 вказаної статті настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 1,2,3 ст.266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцей-ським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п.3 Порядку огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстан-дартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку).

Аналогічний порядок огляду визначений і в п.п.6,7 Розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВД та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Крім того, п.п.2,3,4 розділу І вказаної Інструкції передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.12.1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.05.2008 року відзна-чив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер КУпАП (п.21 рішення).

Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до закріпленого ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою та не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні ОСОБА_1 себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на те, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції, оскільки правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом він не порушував. В подальшому останні посилаючись на те, що він перебуває в стані алкогольного спяніння, попросили його «дихнути». Він декілька разів «дихнув» перед працівником поліції. Пройти перевірку за допомогою спеціального приладу йому не пропонували, а сказали, що він може проїхати з ними до медичного закладу для проходження перевірки, або відмовитись від проходження такого огляду. Він, знаючи, що в стані спяніння не перебуває, дійсно відмовився їхати до лікарні, будучі при цьому не обізнаний про юридичні наслідки такої відмови. Від проходження медичного огляду на місці зупинки він не відмовлявся, а викладені в протоколі обставини про наявність в нього запаху алкоголю з порожнини рота не відповідають дійсності.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що дійсно запрошувались в якості понятих працівниками поліції для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння. В їх присутності пройти огляд за допомогою спеціального приладу останньому не пропонувалось. А ОСОБА_1 лише підтвердив, що до їх запрошення повідомляв працівникам поліції, що не бажає їхати до медичного закладу для проходження огляду. Запаху алкоголю від ОСОБА_1 вони не чули та будь-яких характерних ознак алкогольного спяніння у останнього не бачили. Пояснення, що містяться в матеріалах справи вони не читали, лише підписавши останні.

К письмовим поясненням останніх, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд відноситься критично та не приймає останні в якості належного та допустимого доказу, оскільки останні в частині обставин відмови від проходження огляду, виготовлені на заздалегідь підготовленому шаблоні друкованим способом, не були підтверджені свідками під час судового засідання.

З матеріалів справи та представленого суду відеозапису не підтверджено факт правомірності зупинки ОСОБА_1, зокрема, наявності підстав для такої зупинки, визначених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Не наведено таких підстав і в рапорті працівника поліції ОСОБА_4

Також з матеріалів справи не вбачається даних, які б обєктивно свідчили про наявність у ОСОБА_1 на момент зупинки характерних ознак алкогольного спяніння та правомірності вимог поліцейських про проходження огляду на стан спяніння.

Крім того, суд враховує, що в порушення вимог ст.266 КУпАП та зазначених вище Інструкції та Порядку працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідний огляд за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки.

Окрім цього, з відеозапису вбачається, що після складання протоколу ОСОБА_1 сів за кермо транспортного засобу та продовжив керування останнім, що свідчить про невжиття працівниками поліції заходів в порядку ст.ст.265-2,266 КУпАП щодо тимчасового затримання транспортного засобу та відсторонення правопорушника від керування останнім.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи фактичні обставини свідчать про безпідставність зупинки ОСОБА_1, досліджені судом докази не містять даних, які б обєктивно свідчили про керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, правомірності вимог працівників поліції щодо проходження медичного огляду; а також вказують на не дотримання останніми вимог законодавства щодо порядку проведення огляду.

З огляду на це та положення ст.62 Конституції України суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9,130,245,251,256,280,283,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.Ю.Казак

Постанова набрала чинності ___________ 201__ року.