22.01.2018 227/99/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Харьковій Л.М.

за участю:

прокурора Шендрик С.В.

правопорушника ОСОБА_1

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Міжрайонного відділу № 3 (м. Мирноград) Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, депутата Білицької міської ради, працюючої на посаді організатора культурно-розважальної діяльності КП «Білицький міський парк культури та відпочинку, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, повноваження якої як депутата Білицької міської ради були визнані рішенням сесії Білицької міської ради від 12 листопада 2015 року № VІІ/1-1 «Про підсумки виборів Білицького міського голови, депутатів Білицької міської ради VІІ скликання і визнання їх повноважень», будучи, відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб»єктом, на якого поширюється дія Закону « Про запобігання корупції», в строк передбачений п.1 ст.45 Закону України « Про запобігання корупції» та який було продовжено до 1 травня 2017 року Законом України № 1975-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», для подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше, декларацію шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2016 рік за формою, що визначається Національним агентством, не подала. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, депутат Білицької міської ради ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2016 рік лише 09.10.2017 року о 12 годині 13 хвилині.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що положення Закону України «Про запобігання корупції» вона знала, намагалася подати декларацію, заповнила її та відправила до реєстру, але не перевірила надходження її до реєстру. Про те, що декларація не дійшла до реєстру їй стало відомо в серпні 2017 року під час перевірки прокуратури і після цього вона знову подала декларацію за 2016 рік 09.10.2017р., перевіривши її надходження до реєстру. В скоєному кається, зазначивши, що порушення відбулося через її необізнаність щодо порядку відправки декларації, в подальшому зобов»язалася не допускати подібних порушень.

Прокурор в судовому засіданні суду пояснив, що на підставі наявних в матеріалах справи доказів в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, просив визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП, визнати пом'якшуючою обставиною щире її каяття та, враховуючи приписи ст.23 КУпАП, вчинення правопорушення вперше, просив застосувати до ОСОБА_1 мінімальне стягнення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, повязане з корупцією-діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до Рішення Білицької міської ради від 12.11.2015 року № VІІ/1-1 «Про підсумки виборів Білицького міського голови, депутатів Білицької міської ради VІІ скликання і визнанні їх повноважень», згідно Додатку до рішення міської ради від 12.11.2015 року № 7/1-1 «Список депутатів Білицької міської ради VІІ скликання, обраних 25 жовтня 2015 року», ОСОБА_1 було обрано депутатом Білицької міської ради (а.с. 13-15).

Таким чином, депутат Білицької міської ради ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно із частиною першою статті 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Вказана декларація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Верховною Радою України 23 березня 2017 року прийнято Закон № 1975-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб». Закон № 1975-VІП набрав чинності 30 березня 2017 року.Відповідно до цього Закону строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше, продовжено до 1 травня 2017 року.

Як повідомила в судовому засідання ОСОБА_1 її було попереджено своєчасно про персональну відповідальність за своєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2016 рік депутатами Білицької міської ради (а.с. 16), але декларацію не подала своєчасно через необізнаність з порядком подання декларації.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично подала декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2016 рік лише 09.10.2017 року, що підтверджується роздруківкою з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто після спливу строку, встановленого законом для подачі щорічної декларації (а.с.25).

Відповідно до листа Комунального підприємства «Білицький міський парк культури та відпочинку» від 10.01.2018 року № 6 ОСОБА_1 працює на підприємстві на посаді організатора культурно-розважальної діяльності з 14.12.2016 року, перебувала у відпустці з 03.07.2017 року по 14.07.2017 року, за лікарняним листом з 01.01.2017 року по 09.10.2017 року не перебувала.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 мала змогу своєчасно подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2016 рік, але цього не зробила через неповажні причини. Будь-яких доказів поважності причин несвоєчасності подачі декларації ОСОБА_1 не надано.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1, являючись депутатом Білицької міської ради, будучи відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1статті 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, доводиться протоколом про адміністративне правопорушення № 23 від 10.01.2018р., поясненнями ОСОБА_1, листом Комунального підприємства «Білицький міський парк культури та відпочинку» від 10.01.2018 року № 6, роздруківкою з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, копією рішення Білицької міської ради від 12.11.2015 року № VІІ/1-1.

Згідно ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14,212-15,212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, правопорушення, вчинене ОСОБА_1, було виявлено 10.01.2018 року, тобто датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено після збору всіх необхідних для складання протоколу матеріалів, та в якому було зафіксовано факт вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП.

Адміністративний протокол було складено уповноваженою особою відповідно до вимог ст. 255 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суддя враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_1,суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне застосувати до правопорушника такий вид стягнення, як штраф, в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1ст.172-6 КУпАП, оскільки така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП України.

Крім того, відповідно до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 352,40 грн.

Керуючись ст.4 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст.172-6, ст.ст. 9, 221, 245, 251, 283, 284 КУпАП,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн. (триста пятдесят дві грн. 40 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Корнєєва