Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/696/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 травня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Олєйнікова Є.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою із ОСОБА_2 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як встановлено постановою судді, 21 вересня 2017 року о 01 год. 15 хв., ОСОБА_2 по вул. Межигірська, 87 у м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем «ГАЗ 33021» д.н. НОМЕР_1, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року; зазначену постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі - закрити.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_2 посилається на те, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, оскільки судом було порушено його право на захист через те, що він, ОСОБА_2, не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Посилаючись на зміст ст.ст. 7, 251, 252, 268, 280 КУпАП скаржник вказує на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог вищевказаних норм.

Зокрема, як зазначає ОСОБА_2, його огляд на стан сп'яніння було проведено за допомогою технічного засобу, не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, оскільки останнє калібрування приладу «Drager Alcotest 6810» відбулось 25.11.2016 року, тобто з порушенням шестимісячного строку.

У зв'язку з цим скаржник вважає, що його огляд на стан алкогольного сп'яніння проведений з порушенням вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, а відтак, вважається недійсним.

Ці та інші, наведені у скарзі, обставини, на думку ОСОБА_2, свідчать про те, що суд першої інстанції не з'ясував істотних для справи обставин, чим допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

У своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 23 жовтня 2017 року, скаржник посилається на те, що повідомлення про слухання справи він не отримував, а в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення його належним чином про час і місце розгляду справи, а тому твердження про це в оскаржуваній постанові не ґрунтується на законі.

Про розгляд справи йому, ОСОБА_2, стало відомо лише 22 грудня 2017 року, після того, як він звернувся до суду дізнатися щодо призначення справи до розгляду, де в канцелярії суду отримав копію оскаржуваної постанови.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин, а також вимог законодавства, які гарантують право на справедливий суд та доступ до правосуддя, скаржник вважає, що затримка вручення постанови позбавила його можливості вчасно оскаржити цю постанову.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені у відповідному клопотанні, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 422967 від 21 вересня 2017 року, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких проводився огляд ОСОБА_2на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (приладу «Drager» Alcotest 6810 № ARCE - 0247); роздрукованим чеком з результатами тесту, на якому зафіксовано вміст алкоголю 1,26 %, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Більш того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_2 не лише погодився зі змістом протоколу, що підтверджується його власноручним записом та підписом, а й з результатами огляду, які відображені у відповідному акті, який був підписаний ним без будь-яких зауважень.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони не спростовують того факту, що ОСОБА_2, за наведених в оскаржуваній постанові обставин, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за що його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суддею було порушено право скаржника на захист через те, що його, ОСОБА_2, не було повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, не може служити підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки навіть якщо припустити, що скаржник дійсно, з вини суду, не був повідомлений про час і місце розгляду справи, сама по собі вказана обставина не може свідчити про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це стосується і інших обставин, на які посилається у своїй скарзі ОСОБА_2, зокрема тверджень про те, що його огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено за допомогою технічного засобу, не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

Так, в апеляційній скарзі не наведено належного обґрунтування на підтвердження того, що прилад «Drager» Alcotest 6810 не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а сам огляд проведено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції не має достатніх підстав для висновку про те, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а відтак і підстав для визнання його недійсним.

У зв'язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Отвіновський П.Л.