Справа № 474/1047/18
Провадження № 3/474/314/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.11.18року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., розглянув за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, матеріали, які надійшли від Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 16.02.1972р.н., громадянки України, непрацюючої, студентки ІНФОРМАЦІЯ_1, яка співмешкає з ОСОБА_2, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

01.11.2018р. до суду від Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшов протокол серії ГП № 427295 від 29.10.2018р., згідно якого 29.10.2018р., близько 19 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1, за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, вчинила насильство в сім'ї психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2, 21.03.1983р.н., якого ображала нецензурною лайкою, виганяла з будинку, внаслідок чого була завдана психологічна шкода здоровю потерпілого. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1, якій роз'ясненні положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі, не визнала та пояснила, що 29.10.2018р. вона насильство в сім'ї не вчиняла, а у неї з її співмешканцем ОСОБА_2, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, виникла сімейна сварка щодо ревнощів зі сторони останнього, при якій ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою. У відповідь на звинувачення у подружній зраді, вона також виражалася нецензурною лайкою та говорила щоб останній залишив місце їхнього спільного проживання. При чому ОСОБА_1 пояснила, що не мала наміру на вчинення домашнього насильства та не вчиняла жодних активних дій, зокрема щоб вигнати ОСОБА_2 з їхнього спільного місця проживання. Після з'ясування обставин, які стали підставами для ревнощів, вони з ОСОБА_2 помирилися та суперечка була вичерпана.

Потерпілий ОСОБА_2, якому роз'яснено положення ст. 269 КУпАП, пояснив, що що 29.10.2018р. у них з ОСОБА_1 виникла сімейна сварка, оскільки він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, приревнував останню, при цьому він виражався нецензурною лайкою, однак не вчиняв жодних активних дій. ОСОБА_1, у відповідь на звинувачення у подружній зраді, виражалася нецензурною лайкою та говорила щоб він залишив їхнє спільне місце проживання, однак активних дій не вчиняла. Після з'ясування обставин, які стали підставами для ревнощів, вони з ОСОБА_1 помирилися та суперечка була вичерпана, психологічної шкоди йому не заподіяно.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у вчинені домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративного арешту на строк до семи діб.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 3 та 14 ч. 1 ст. 3 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, повязаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов'язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

З огляду на вищевикладене слід зазначити, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розвязати спір.

Вивчив матеріали справи вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки у ОСОБА_1 був відсутній умисел на заподіяння шкоди потерпілому та потерпілому не заподіяно психологічної шкоди, а в даному випадку мав місце сімейний конфлікт.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 250, 251, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол