АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №619/1846/17 Суддя 1-ї інстанції: Нечипоренко І.М.
Провадження № 33/790/6/18
Категорія: ч. 1 ст. 130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрика В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 25.05.2017 року о 05:10 ОСОБА_2, на автошляху Харків-Суми 9 км, керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 27.06.2017 року, та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, і просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що судом не було дотримано вимог ст.. 268 КУпАП та копію постанови він отримав лише 22.08.2017 року.

Вважає, що протокол відносно нього складено з грубими порушеннями чинного законодавства, а тому не може бути доказом по справі. Під час складання протоколу йому не були роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також вказує, що насправді він не відмовлявся від огляду за допомогою алкотестера «Драгер», а навпаки наполягав на цьому, однак працівниками поліції було порушено порядок передбачений ст. 266 КУпАП, і запропоновано пройти огляд лише в медичному закладі.

Апелянт неодноразово викликався до апеляційного суду, але будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання до суду не прибув, тому апеляційна скарга розглянута за його відсутності враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» де наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки викладені обставини пропуску такого строку є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Посилання апелянта щодо не роз'яснення йому прав під час складання відносно нього протоколу, та його згоду на проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення від 25.06.2017 року серії БР № 026751, ОСОБА_2 власноручно надаючи письмові пояснення зазначив, що від огляду за фактом вживання алкогольних напоїв відмовився, інші пояснення надасть суду, права йому роз'яснені. Також в цьому протоколі містяться відомості про відсторонення ОСОБА_2В від керування транспортного засобу і зазначено, що керування транспортного засобу передано ОСОБА_3 Вказані обставини на думку апеляційного спростовують посилання апелянта щодо згоди на проходження огляду на стан сп'яніння, а його неявка до апеляційного суду розцінюється як небажання скористатись правом довести свою позицію безпосередньо суду.

Крім того суддею суду першої інстанції було встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду в медичному закладі та від огляду за допомогою «Драгер».

Апеляційний суд вважає, що таким доказам суддею суду першої інстанції була надана повна та належна оцінка.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, врахувавши особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про сповнення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2017 року у відношенні кулака О.В. задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану постанову - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик