Справа № 465/409/17 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 33/783/1578/17 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2018 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Белена А.В., перевіривши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 15.05.2017 року, у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрито в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення від 15.01.2017 року, ОСОБА_2 15.01.2017 року о 16:46 год. керував автомобілем Mercedes - Benz E250D д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Левинського, 5 у м.Львові в стані алкогольного сп'яніння, який виражався нестійкою ходою, запахом алкоголю з порожнини рота, не виразною вимова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП .

Дану постанову оскаржив правопорушник ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу 15.12.2017 року в суд першої інстанції. В подальшому апеляційна скарга зі справою надійшла до Апеляційного суду Львівської області.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження постанови від 15.05.2017 року, оскільки копію даної постанови він не отримав і досі, а про існування постанови довідався 10.12.2017 року з сайту ЄДРСР, а також за місцем проходження служи в підрозділі кадрового апарату.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою, незаконною, в частині визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки слухання справи відбулося без його участі так, як він не був судом належним чином повідомлений, тобто його було позбавлено доступу до правосуддя. Також апелянт покликається, що у висновку науково-косультативної ради при Вищому адміністративному суді України зазначено, що при закритті провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 465/409/17 слухання справи 15.05.2017 року дійсно відбулося без участі ОСОБА_2.(а.с.28) і в матеріалах провадження відсутній супровідний лист про скерування правопорушнику копії постанови від 15.05.2017 року. Однак в додатку до апеляційної скарги ОСОБА_2 надав ксерокопію наказу від 23.11.2017 року № 855-о, згідно якого в п. 1 після слів «НАКАЗУЮ» підставою для видачі даного наказу зазначено « …, подання за результатами дисциплінарного провадження від 21.11.2017 року, пояснення ОСОБА_2». В тексті самого наказу згадується постанова Франківського районного суду м.Львова від 15.05.2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

З вищевказаного вбачається, що з моменту видачі наказу №855-о від 23.11.2017 року, з яким ОСОБА_2 повинні були ознайомити (згідно пункту 2 наказу), у ОСОБА_2 розпочався строк на апеляційне оскарження, а не з 10.12.2017 року, як це зазначено в апеляційній скарзі і нічим не підтверджено.

Тобто, з 23.11.2017 року - моменту коли ОСОБА_2 довідався про існування постави ( це підтверджується поясненням написаним для дисциплінарній комісії по цьому питанню) - він мав можливість подати апеляційну скаргу, однак цього зроблено не було. Натомість апеляційна скарга була подана лише 15.12.2017 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду не є поважними та приходить до висновку, що апелянту необхідно відмовити в поновленні такого строку з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 15.05.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та провадження в справі закрито в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.