Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1764/2018
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 червня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, іншого учасника ДТП ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року, провадження по справі щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як встановлено постановою судді, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 01.11.2016 о 19:15 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Набережне шосе, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, чим порушив вимоги п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2018 у справі № 757/54942/16-п, вказану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

В обґрунтування вимог поданої скарги, потерпілий ОСОБА_4 посилається на те, що оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням вимог ст. ст. 245, 248, 251, 252, 269, 277-2, 280 КУпАП, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оскільки судом не досліджено всіх фактичних обставин справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані усі фактичні обставини справи, не враховані наслідки правопорушення та завдані потерпілим збитки, дані про особу ОСОБА_2, справу розглянуто формально, без повідомлення його, ОСОБА_4, та інших учасників ДТП про час та дату її розгляду, що є підставою для її скасування та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі.

Зокрема, як зазначає апелянт, судом не взято до уваги, що висновок експерта Київського НДІ судових експертиз від 27.10.2017 № 17897/20926/17-52 за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи містить неточності та суперечності з приводу обставин ДТП та її наслідків.

Так, у висновку відсутні будь-які дослідження на підтвердження факту гальмування автомобіля Тойота під керуванням ОСОБА_2 Водночас експерт вказав про гальмування автомобіля Мітсубіші, але не врахував факт його повної зупинки до удару автомобілем Тойота, що підтверджується його поясненнями, поясненнями свідка ОСОБА_6 та іншого учасника ДТП ОСОБА_7, які містяться в матеріалах справи.

Під час розгляду справи в судах він, ОСОБА_4, неодноразово зазначав про те, що після повної зупинки свого автомобіля за автомобілем НОМЕР_3, бачив у дзеркало заднього виду автомобіль «Тойота» білого кольору, який з великою швидкістю наближався до його автомобіля. Розуміючи, що вказаний автомобіль створює небезпечну аварійну ситуацію по відношенню до його, ОСОБА_4, автомобіля, а попереду здійснив повну зупинку автомобіль «Сеат Ліон», він різко повернув кермо ліворуч на зелену зону, що підтверджується схемою місця ДТП.

Таким чином, як вважає апелянт, ОСОБА_2 взагалі не зреагував на наявність перешкоди попереду свого автомобіля, не скористався можливістю уникнути зіткнення з автомобілем Мітсубіші, що вказує на велику швидкість автомобіля Койота, недотримання ОСОБА_2 безпечної дистанції, відсутність контролю за рухом та погану реакцію.

Вказане підтверджується відсутністю слідів гальмування на сухому, твердому дорожньому покритті, а саме відсутністю гальмівного шляху від коліс автомобіля Тойота, поясненнями інших учасників ДТП та свідка.

Приймаючи до уваги ці та інші, наведені в апеляційній скарзі обставини, апелянт робить висновок про те, що експертиза по справі проведена не об'єктивно та неповно, без врахування усіх обставин справи, а отже належні та допустимі докази невинуватості водія ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

В порушення вимог ст. 252 КУпАП, судом взагалі не надано оцінку висновку експерта та не досліджено всіх обставин ДТП в їх сукупності, в тому числі обставин зіткнення автомобілів Хюндай під керуванням водія ОСОБА_8 та Тойоти під керуванням водія ОСОБА_2, з урахуванням постанови Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2016 року у справі № 757/54940/16-п (а.с. 61 - 62), яка ОСОБА_8 та ОСОБА_2 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Одночасно апелянт звертає увагу суду на те, що жодних заперечень ОСОБА_2 до адміністративного протоколу матеріали справи не містять. Водночас пояснення ОСОБА_2 не узгоджуються з матеріалами справи, поясненнями інших учасників ДТП та свідка, що свідчить про його зацікавленість у викривленні фактичних даних, як щодо обставин ДТП, так і стосовно своїх персональних даних.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що оскаржувана постанова є суперечливою та такою, що постановлена з порушенням його прав, як потерпілого, а тому вказані права підлягають захисту шляхом оскарження незаконного судового рішення та постановлення нового рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення щодо ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_4 посилається на те, що у розгляді даної справи Печерським районним судом м. Києва він участі не брав, при прийнятті оскаржуваного рішення присутнім не був, оскільки судових повісток на його адресу судом не направлялось та йому не надходило, що підтверджується матеріалами справи.

Також апелянт посилається на те, що він не був ознайомлений із судовим рішенням та не отримував його копії. Про вказані порушення йому стало відомо лише 11.04.2018, після ознайомлення з матеріалами справи в суді, у зв'язку з чим вважає, що зазначені обставини є поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану постанову без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, оскільки, враховуючи обставини, наведені у скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_4, вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

Зокрема, як прямо зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 01.11.2016 року, який було складено щодо ОСОБА_2, останній керуючи автомобілем НОМЕР_4, порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, а саме: не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Разом з тим, з наявної в матеріалах справи щодо ОСОБА_2 схеми місця ДТП від 01.11.2016 року вбачається, що учасниками цієї пригоди було не два, а чотири автомобілі, в тому числі: автомобіль НОМЕР_6 під керуванням водія та автомобіль НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_8, при цьому відносно останнього також було складено протокол про адміністративне правопорушення від 01.11.2016 року за ст. 124 КУпАП, із зазначенням порушень тих самих пунктів Правил дорожнього руху, як і в протоколі щодо ОСОБА_2

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_8, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Приймаючи до уваги наведене, наявність розбіжностей в поясненнях всіх учасників ДТП та інші обставини даної справи, постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, під час повторного розгляду справи щодо ОСОБА_2, після скасування судом апеляційної інстанції попередньої постанови судді цього ж суду від 27 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, було призначено судову-автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України.

У висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 27 жовтня 2017 року № 17897/20926/17-52 зокрема зазначено, що з встановленого механізму даної ДТП та послідовності контактування автомобілів під час даної пригоди слідує, що показання водія автомобіля Тойота ОСОБА_2 щодо механізму даної дорожньо-транспортної пригоди є спроможними з технічної точки зору. В той же час, пояснення водія автомобіля Хюндай ОСОБА_8 з технічної точки зору є неспроможними.

Послідовність контактування автомобілів Тойота д.н.з. НОМЕР_8, Мітсубіші д.н.з. НОМЕР_9, Хюндай д.н.з. НОМЕР_10, Сеат д.н.з. НОМЕР_11, виходячи з даних місця ДТП докладно викладена у дослідженні (спочатку автомобіль Хюндай передньою частиною кузова повинен був контактувати з задньою частиною кузова автомобіля Тойота, від чого автомобіль Тойота перемістився вперед і своєю передньою частиною кузова контактував з задньою частиною кузова автомобіля Мітсубіші, який у свою чергу перемістився вперед і в ліво та контактував із задньою лівою частиною кузова автомобіля Сеат своєю правою передньою частиною кузова).

Дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР і знаходяться у причинному зв'язку з настанням даної ДТП з технічної точки зору. В діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР з технічної точки зору не вбачається.

Підстав для сумнівів в об'єктивності даного висновку експерта суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки він узгоджується з іншими наявними у справі доказами, в тому числі постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року у справі № 757/54940/16-п, яка набрала законної сили, згідно якої ОСОБА_8 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КуаАП пов'язаного саме з цією ДТП.

Таким чином, як вважає встановленим суд апеляційної інстанції, оскаржувана постанова судді від 05 березня 2018 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в його діях складуадміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки наведені в ній висновки ґрунтуються на

на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, а саме рішення відповідає вимогам закону.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_4, то вони не спростовують висновків, на підставі яких було прийняте оскаржуване судове рішення, оскільки власна оцінка апелянта наявних у справі доказів, не може бути визнана об'єктивною через те, що його пояснення та пояснення його дружини, яка була очевидцем ДТП, так само як і пояснення інших учасників приходи носять суб'єктивний характер, внаслідок їх зацікавленості в результатах розгляду справи.

Крім того, наведені у скарзі доводи, не можуть бути визнані такими, що спростовують інші докази по справі, на яких ґрунтується оскаржуване судове рішення, в тому числі висновок експерта від 27 жовтня 2017 року № 17897/20926/17-52.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_4 не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, а матеріали справи щодо останнього містять достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують його вину у вчиненні вказаного правопорушення, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Апеляційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складуадміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Смик С.І.