Справа № 263/7987/18
Провадження № 3/263/1983/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами, які надійшли з Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 187, -

В С Т А Н О В И В:

07.06.2018 року під час перевірки за місцем мешкання ІНФОРМАЦІЯ_3, піднаглядний ОСОБА_2 був відсутній о 20:35 годині, чим порушив ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.01.2018 року, а саме п.3 заборона виходу з квартири в місто у особистих справах з 20:00 години до 03:00 години у вільний від роботи час, чим порушив вимоги адміністративного нагляду та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що мається особистий підпис у протоколі серії ГП №144206 від 08.06.2018 року та поштове відправлення повістки за місцем мешкання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз протии Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_3, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у звязку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Розглянувши зазначену справу про адміністративне правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає наступне: при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками Центрального ВП Маріупольського ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області не було допущено неповноту чи необєктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Так, судом було оглянуто письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення Серії ГП № 144206 від 08.06.2018 року; ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.01.2018 року, якою відносно ОСОБА_2 встановлено адміністративний нагляд та встановлено наступні обмеження: заборонено виїзд за межі м.Маріуполя без дозволу Центрального ВП ГУНП в Донецькій області та маршрутного листа; заборонено відвідування кафе, барів, ресторанів та інших місць, де спиртне продається на розлив, з метою вживання спиртних напоїв; заборонено вихід з квартири (будинку) в місто по особистих справах з 20:00 годин до 03:00 годин у вільний від роботи час; письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_2 у яких він зазначив, що вийшов з дому о 16:00 годині та повернувся о 21:00 годині; рапорт дільничного офіцера поліції, довідка про звільнення ОСОБА_2 серії ХАР № 00659.

Частиною ч. 1 ст. 187 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд.

Таким чином, судом не було виявлено порушень при зібранні матеріалів для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини узгоджуються з даними, викладеними в матеріалах справи, з яких ОСОБА_2 порушив вимоги адміністративного нагляду та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 187 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, керуючись ст.ст. 33, 187 ч. 1, ч. 2, 252, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 51 (пятдесят одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя О.М. Томілін