Провадження №3/428/1947/2018
Постанова

іменем України

11 жовтня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря Подрябінкіної М.О.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 173-2 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 208865 від 03.09.2018 року, 03.09.2018 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи біля буд. 17 по вул. Танкістів м. Сєвєродонецька, вчинив сімейну сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2, в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та завдав їй фізичного болю, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоровю ОСОБА_2, чим вчинив психологічне насильство в сім'ї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 03.09.2018 року о 21-30 годині вона разом з чоловіком ОСОБА_1 та неповнолітньою дитиною знаходились біля магазину «Сімя» по вул. Танкістів м. Сєвєродонецька. Її чоловік ображав її, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, дав їй ляпасу, відстебнув дитину з коляски, вона стала убігати. Потім підїхали друзі чоловіка. Друзі чоловіка не чули, як він її ображав і не бачили як він її вдарив.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 03.09.2018 року приблизно о 21-30 годині він разом з товаришем ОСОБА_4 підїхали до магазину «Сім'я», який розташований по вул. Танкістів м. Сєвєродонецька, де знаходився ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 та неповнолітньою дитиною. Якихось сварок між ними він не чув, ОСОБА_1 не висловлювався нецензурною лайкою, не бив дружину. Він такого не бачив. Вони пропонували ОСОБА_2 довезти її з дитиною додому, але вона відмовилась. Після чого вони разом с ОСОБА_1 сіли до автомобіля і уїхали. Того, що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, не було.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до диспозиції статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства у сімї, а саме: дії психологічного характеру, тобто насильство, повязане з діями одного члена родини на психіку іншого члену родини, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоровю потерпілої.

Підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Тобто, обєктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, а обєктивна сторона цього правопорушення полягає саме в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений. Відповідно до ЗУ «Про попередження насильства в сім'ї» від 15.11.2001р. № 2789-ІІІ насильство в сім'ї будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психологічному здоровю. Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

В судовому засіданні факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються показами ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3. До протоколу не долучено пояснень будь-яких свідків правопорушення.

Також в ході розгляду даного протоколу встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме умисні дії були вчиненні ОСОБА_1

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази та документи, що свідчать про умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 не відображають усіх ознак складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення в їх сукупності.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що при збиранні матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 уповноваженою особою Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області були поверхово зібрані докази.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що встановлені при розгляді даної адміністративної справи обставини, які послугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, не підтверджені достатніми доказами.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід вважати не доведеною, а адміністративну справу по відношенню до нього такою, що підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 247, 252, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова