Провадження № 33/824/522/18 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
30 жовтня 2018 року м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Соломянського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року, якою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови судді, водій ОСОБА_2 29.05.2018 року о 02 годині 30 хвилин в м. Києві на перехресті просп. Повітрофлотського та вул. Ф. Ернеста, керував транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків, результат тестування 3,08 %, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Соломянського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року щодо нього скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що адміністративне стягнення, якому його було піддано, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт зазначає, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №164025 від 29.05.2018 року, стан спяніння у нього виявлено за допомогою спеціального приладу «Драгер ARHK-0518», про що було долучено до матеріалів справи квитанцію, роздруковану вказаним приладом. Однак, в порушення вимог законодавства, на вимогу апелянта перед проведенням огляду на стан спяніння, поліцейським не було предявлено сертифікату відповідності та свідоцтва (відомостей) про технічне обстеження (калібрування) вказаного пристрою. Вказані обставини зазначалися ним в суді першої інстанції, однак були проігноровані, у звязку з чим, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис фіксації зупинки правопорушника, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справи судом першої інстанції було дотримано вимог чинного законодавства, спрямованих на своєчасний і обєктивний розгляд справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 просив не позбавляти його права керування транспортними засобами та розкаявся у вчиненому.
На відеозаписі зафіксовано момент проходження ОСОБА_2, в присутності двох свідків, тесту на встановлення стану алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру «Drager». Жодних заперечень від водія не надходило, приладом було зафіксовано рівень алкоголю 3, 08%, що підтверджено відповідним чеком /а. с. 1/. ОСОБА_2 не просив доставити його до закладу охорони здоровя та у нього було тимчасово вилучено документи посвідчення водія НОМЕР_2 /а. с. 2/
Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 164025 зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від надання пояснень /а. п. 2/, тобто, не скористався своїм правом на виклад заперечень щодо обставин правопорушення.
Таким чином, вказані докази спростовують заперечення стосовно того, що ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного спяніння.
Що стосується аргументу апелянта щодо того, що при зупинці перед проведенням огляду на стан спяніння, поліцейським не було предявлено сертифікату відповідності та свідоцтва (відомостей) про технічне обстеження (калібрування) пристрою, яким проводився огляд на встановлення стану спяніння, то як вбачається з відеозапису зупинки ОСОБА_2 він не висував подібних вимог, тому аргументи апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Слід зазначити, що згідно відповіді, наданої заступником начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Євдокимовим Д.А., ОСОБА_2 в період з 28.09.2015 року по 27.09.2018 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень /а. с. 25/.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не може змінити вид стягнення, вийшовши за межі санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, не позбавляючи ОСОБА_2 права керування транспортними засобами при визнанні його вини за вказаною статтею, а тому вимоги апелянта в цій частині також не підлягають задоволенню.
Таким чином, усі наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність постанови суду першої інстанції, у звязку з чим суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Соломянського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон