Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця сел. Совєтський м. Воркути, Республіка Комі, Російська Федерація, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 29 березня 2018 року о 1 годині 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Милославській, 31 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся і в протоколі про адміністративне правопорушення висловив незгоду з підозрою поліцейських та неправомірними діями по відношенню до себе. Пропозицію поліцейських поїхати за ними, а потім поїхати з ними, яка була висловлена некоректно, він не зрозумів, і у нього були обґрунтовані сумніви вважати, що ці особи, які відмовилися пред'явити службові посвідчення, є поліцейськими. У зв'язку з цим він по лінії 102 викликав наряд поліції і, виконуючи інструкції, відмовився до прибуття наряду поліції їхати з місця зупинки транспортного засобу.

_________________________________________________________________________

Справа № 33/796/2228/2018 Постанова винесена суддею Шмигельським Д.І.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя місцевого суду не звернув уваги на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який огляд і у який спосіб мав пройти ОСОБА_3 на вимогу поліцейського, на неконкретність формулювання суті правопорушення, зокрема, керування з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмову від огляду на стан сп'яніння, що є порушенням права на захист.

Стверджує і про недопустимість даних у протоколі як доказів, оскільки згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Однак у протоколі відсутні дані, що водієві пропонували пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що він відмовився від його проходження, а так само про відмову від огляду в закладі охорони здоров'я. Не містять матеріали справи і направлення на огляд водія, форма якого наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція). Крім того, всупереч вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, після підпису протоколу до нього було внесено додаткові записи. Що стосується письмових пояснень свідків, то їх неможна вважати доказами, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи, пояснення цих осіб не були заслухані в суді, що свідчить про формальний підхід до розгляду справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови в повній мірі дотримано не було.

Вказуючи на те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується даними в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях патрульних поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили обставини, викладені у протоколі та зазначили, що ОСОБА_3 поводив себе неадекватно та агресивно, виявляв ознаки наркотичного сп'яніння, записі нагрудної камери (відеореєстратора), суддя не звернув уваги на недотримання поліцейськими вимог закону та відомчих підзаконних актів при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, чим допустив неповноту та однобічність з'ясування обставин справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 29 березня 2018 року о 1 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Милославській, 31 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, - від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі також містяться пояснення ОСОБА_3 про незгоду з протоколом та неправомірні дії патрульних поліцейських.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, а пропозицію поліцейських не зрозумів, не відповідають дійсності і спростовуються записом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, яким чітко зафіксовано, що на вимогу поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров'я у зв'язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп'яніння ОСОБА_3 відмовляється. У зв'язку з цим недоречними є і посилання на сумніви у тому, що вимога була висловлена поліцейським.

Слід не погодитися і з твердженнями про порушення права ОСОБА_3 на захист, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначено його суть, а саме, відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, що відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не викликає можливості неоднозначного розуміння, на користь чого свідчить і посилання на п.2.5 ПДР, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки, як зазначено у протоколі, у ОСОБА_3 було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння, то цілком логічним є те, що йому пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння. І статтею 256 КУпАП, яка встановлює вимоги до змісту протоколу, не передбачено необхідність зазначення способу такого огляду.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров'я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове.

Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп'яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров'я з обов'язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, посилання ОСОБА_3 на порушення поліцейськими вимог ст.266 КУпАП, адже йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів є недоречними. І відсутність у справі направлення водія на огляд на стан сп'яніння об'єктивно пояснюється відмовою проїхати до закладу охорони здоров'я.

Разом з тим, доводи про недотримання поліцейським вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є обґрунтованими. При цьому вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, в даному випадку застосовуватися не можуть, оскільки ця Інструкція встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Згідно з ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також цими особами.

Бланк протоколу про адміністративне правопорушення, форма якого затверджена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, являє собою комплект із двох аркушів паперу розміром 297 х 210 мм (+/-0,5 мм), масою 80 г/м-2 і складається з протоколу та копії. Протокол і копія надруковані на самокопіювальному папері.

Всупереч цим вимогам закону та підзаконного акту протокол про адміністративне правопорушення свідками підписаний не був, що підтверджується долученим ОСОБА_3 до апеляційної скарги примірником, в якому дані про свідків відсутні, взагалі. Відеозаписом зафіксовано, що на момент ознайомлення ОСОБА_3 з протоколом були присутні тільки він та двоє поліцейських, а тому наявність даних у примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, який міститься в справі, про свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 можна лише пояснити тим, що вони були внесені до протоколу після його підписання та вручення копії ОСОБА_3, що є неприпустимим. На користь цього свідчить і різне написання прізвища свідка ОСОБА_6 і ОСОБА_6 у протоколі та письмових поясненнях.

Окремо слід зауважити, що у письмових поясненнях свідків зазначено про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду і за допомогою спеціального технічного приладу "Drager" на місці зупинки, що в даному випадку виключається у зв'язку з ознаками, як вказано в протоколі, наркотичного сп'яніння, і у лікаря нарколога в закладі охорони здоров'я.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_8 викликалися судом першої інстанції для надання пояснень, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, однак поштові відправлення з судовими повістками повернулися з приміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", що свідчить про неможливість вручити їх за місцем проживання та неприбуття свідків на поштове відділення. І з урахуванням особливостей провадження у справі про адміністративне правопорушення в інший спосіб забезпечити явку свідків суд був позбавлений можливості. Між тим, письмові пояснення свідків і не покладалися судом в обґрунтування прийнятого рішення.

Згідно з ч.2 ст.255 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським ОСОБА_4 було грубо порушено вказані раніше вимоги закону, у зв'язку з чим протокол є недопустимим доказом і не може бути покладений в обґрунтування висновків суду. Враховуючи викладене і те, що відеозаписом зафіксовано присутність лише однієї особи, викликає обґрунтовані сумніви і відмова ОСОБА_3 від огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.2652 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчиненого порушення, передбачене статтею 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється за певних умов.

Незастосування поліцейськими цих заходів забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення у сукупності з встановленими апеляційним судом обставинами свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, що потребувало його огляду і складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, який визнано недопустимим доказом.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн