АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/1119/17 Номер провадження 33/786/135/18Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, прокурора Айдаєва Р.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шишацького районного суду Полтавської області:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1 працює оператором ТОВ «Діамант ЛТД», депутата Шишацької районної ради,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_2, будучи з 19.11.2015 року депутатом Шишацької районної ради та суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, згідно підпункту «б» пункту 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року №958/29088, несвоєчасно, після настання встановленого вищевказаним Законом терміну декларування (до 01 травня 2017 року), без поважних причин, подав на офіційний сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік із запізненням, а саме 02 травня 2017 року, чим порушив вимоги ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року, а провадження у справі закрити у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

В обґрунтування апеляції вказує, що судом при прийнятті рішення неповно з'ясовано всі обставини, які мають значення для справи.

Зокрема те, що він електронну декларацію подає вперше, поважна причина несвоєчасного подання декларації - технічні збої офіційного веб-сайту НАЗК протягом квітня 2017 року, його дохід складався тільки з допомоги по безробіттю, у зв'язку з тим, що у 2016 році він не працював за станом здоров'я, після перебування в зоні АТО.

Апелянт просив врахувавши те, що він вину визнав, діяння вчинене ним неумисно та вперше, обмежитись усним зауваженням.

Заслухавши апелянта, який підтримав доводи апеляції та просив її задовольнити, думку прокурора , який заперечував з приводу задоволення апеляції , дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вважаю , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обгрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом першої інстанції доказами.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2, будучи з 19.11.2015 року депутатом Шишацької районної ради та суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, згідно підпункту «б» пункту 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року №958/29088, несвоєчасно, після настання встановленого вищевказаним Законом терміну декларування (до 01 травня 2017 року), без поважних причин, подав на офіційний сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік із запізненням, а саме 02 травня 2017 року, чим порушив вимоги ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Такий висновок судді підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП , письмовими поясненнями порушника, інформацією адміністративного департаменту Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.11.2017 року №93-05/39912/17 та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Доводи апеляції ОСОБА_2, в якій він наголошує на незаконності судового рішення , вважаю непереконливими.

Так, частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Склад вказаного адміністративного правопорушення є формальним і адміністративна відповідальність настає на наступний день після спливу строку на подачу декларації.

Підстав для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за малозначністю вчиненого відповідно до ст. 22 КУпАП через технічні порушення роботи офіційного сайту НАЗК, відсутність особистого комп'ютеру та вихідні дні , як про це зазначено в поданій апеляції, не вбачається виходячи з такого.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням.

Оскільки вказана стаття не містить визначення та перелік малозначних правопорушень, питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності , обмежившись усним зауваження вирішується з врахуванням усіх істотних обставин адміністративного правопорушення, особистості порушника, настання негативних наслідків, обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність тощо.

Зі справи про адміправопорушення вбачається, що ОСОБА_2 , в порушення норм КУпАП та Закону України «Про запобігання корупції» подав щорічну декларацію за 2016 рік із запізненням : а саме 02 травня 2017 року, замість 01 травня 2017 року.

Як на виправдання вказаного порушення апелянт вказує на технічні порушення роботи офіційного сайту НАЗК, відсутність особистого комп'ютеру , вихідні дні.

Разом з тим, як вбачається з інформації адміністративного департаменту Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.11.2017 року №93-05/39912/17 ( а.с.24-25) користувач ОСОБА_2 заповнював декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» два дні - 29 квітня та 02 травня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Аналізуючи вказані положення законодавства про запобігання корупції вбачається, що законодавець особам, що займають особливо відповідальне становище в різних органах державної влади та місцевого самоврядування, ставить вимогу щодо щорічного фінансового звітування.

Для виконання вказаної вимоги надається 3 місяці, що є достатнім строком для відповідального та своєчасного внесення до електронної декларації інформації , яка вже відома станом на 01 січня наступного року, за який потрібно звітувати.

Тому посилання апелянта на технічні порушення роботи офіційного сайту НАЗК, відсутність особистого комп'ютеру та вихідні дні , не можуть бути виправданням несвоєчасного заповнення декларації за умови наявності всього двох спроб її заповнення , до того ж , під кінець закінчення строку подачі.

Доводи апеляції щодо того, що він вперше заповнює декларацію, тому і допустив порушення строків, також є необґрунтованими з огляду на те, що Законом України від 23.03.2017 року « Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» було доповнено розділ ХІІІ «Прикінцеві положення » Закону України «Про запобігання корупції» пунктом 5-1, згідно з яким продовжено до 01 травня 2017 року строк подання щорічної декларації саме для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше.

Не може бути враховано як підставу для звільнення від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю посилання апелянта на те, що його дохід складався тільки з допомоги по безробіттю, оскільки в 2016 році він не працював , а перебував в зоні АТО, оскільки диспозиція статті, за якою він притягнутий до адміністративної відповідальності, містить опис порушення за неподання, або несвоєчасне подання декларації, при цьому зміст декларації та сума доходів декларанта для кваліфікації значення не мають.

За таких обставин, підстав вважати дії ОСОБА_2 малозначними немає.

Усі інші обставини, на які посилається апелент як на підставу звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого, були в повній мірі враховані суддею місцевого суду при накладенні стягнення за вчинене правопорушення , яке визначене у мінімальному розмірі санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Порушень законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування, а також, для його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року стосовно нього - без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.О.Рябішин