Номер провадження: 33/785/35/18
Головуючий у першій інстанції Галій С. П.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

за участю особи, що притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 06.12.2017 року,

встановив:

оскарженою постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із конфіскацією 100 літрів дизельного пального.

Відповідно до постанови суду, 22.10.2017 року о 17 годині ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 здійснював продаж дизельного палива у розмірі 100 літрів з транспортного засобу ГАЗ 2705-218, реєстраційний номер НОМЕР_1 без дозвільних документів для ведення господарської діяльності.

ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси, від 06.12.2017 року і закрити провадження по справі.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З оскарженої постанови вбачається, що суд дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, диспозиція якої передбачає провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до положень ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В оскарженій постанові зазначено, що господарською діяльністю є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої дільяності є регулярною, постійною та суттєвою.

Таким чином, суддя суду першої інстанції дійшов до висновку про те, що участь ОСОБА_2 в організації такої діяльності була регулярною і постійною.

Між тим, такий висновок суду в оскарженій постанові ніяким чином не обґрунтований, оскільки постанова не містить вказівки на обставини, з яких виходив суд, стверджуючи, що дії ОСОБА_2 були регулярними і постійними.

Крім того, ОСОБА_2 стверджував, що він не займався господарською діяльністю, а на прохання свого товариша поділився з ним своїм пальним, оскільки у того був пустий бак, у зв'язку з чим автомобіль не міг рухатися.

Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не доведена.

Оскільки вина є основною ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП, відповідно до якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 06.12.2017 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із конфіскацією 100 літрів дизельного пального, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити на підставі п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай