ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/0430/18/18 Справа № 204/4757/18 Суддя у 1-й інстанції - Некрасов О.О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: судді Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_3,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

за участю:

захисника Домарацької М.С.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 24 червня 2018 року о 01 годині 42 хвилин в м. Дніпро по вул. Тітова, біля будинку № 23, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскільки постанова суду першої інстанції винесена без його участі, про час і дату судового розгляду він не повідомлявся, а про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо тільки 10 серпня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи і в той же день отримано копії постанови.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги матеріального та процесуального закону. Зазначає, що суд здійснив розгляд без його участі чим порушив право ОСОБА_1 на захист. Також посилається на порушення при оформлені протоколу про адміністративне правопорушення та порушення порядку огляду на стан сп'яніння, зокрема ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичній установі. Крім того, стверджує, що показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть бути визнані як допустимі докази, оскільки їхній зміст заздалегідь надрукований і вони є ідентичними. Зазначає, що працівники поліції не видали направлення для проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, тим самим позбавили його можливості пройти відповідний огляд.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, клопотання про відкладення судового засідання через неможливість з'явитись з поважних причин до апеляційного суду не надіслав.

Захисник Домарацька М.С. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 повідомлений про час та дату апеляційного розгляду належним чином та не заперечував про проведення апеляційного розгляду без його участі та за участю його захисника. Захисник підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та пояснила, що ОСОБА_1 про час та дату в суді першої інстанції не повідомлявся належним чином, за адресою його реєстрації, на яку суд першої інстанції направляв судові повістки, він не проживає і не відомо хто за даної адресою отримував судові повідомлення. Про існування оскаржуваної постанови стало відомо тільки 10 серпня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Також, захисник Домарацька М.С. підтримала апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просила її задовольнити, надавши пояснення аналогічні доводам апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції в їх сукупності.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП дав належну правову оцінку вказаним доказам з точки зору їх достовірності та взаємозв'язку, виклавши мотиви чому він приймає до уваги одні докази і критично оцінює інші, тим самим в повній мір виконав вимоги ст. 283 КУпАП.

Перевіряючи оцінку вищевказаних доказів, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника стосовно того, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичній установі тим самим не порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, спростовується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, долученої до матеріалів справи. Згідно з відеозаписом працівниками поліції належним чином виконані вимоги ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року та інструкцій, затверджених спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року та наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

Так, працівниками поліції роз'яснено причину зупинки транспортного засобу, надано для ознайомлення відеозапис, роз'яснено підставу вимоги пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився. В подальшому працівниками поліції було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп'яніння, однак ОСОБА_1 відмовився під надуманим приводом - небажання їхати до медичного закладу на службовому автомобілі поліції. Працівниками поліції також роз'яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі у вигляді складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги, що у справі відсутнє направлення водія для проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, тим самим позбавили його можливості пройти відповідний огляд, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція) таке направлення видається у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного чи іншого сп'яніння...), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, а також у випадку забезпечення поліцейським доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв (п.п. 1,8,9 Розділу ІІ Інстуркції).

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції у зв'язку з чим направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника про порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи і розцінюються як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги, що письмові пояснення свідків не можуть бути доказами у справі, оскільки їхній зміст заздалегідь надрукований і вони ідентичними, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи Акту огляду на стан сп'яніння та направлення для проходження відповідного огляду на стан сп'яніння, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як об'єктивно вбачається письмові пояснення вказаних свідків не є надрукованими, а виготовлені рукописним текстом зі слів свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ними підтверджені та підписані. Також, такі письмові пояснення можуть бути допустимими доказами відповідно до ст. 251 КУпАП. Відсутність в матеріалах справи Акту огляду на стан сп'яніння та направлення для проходження відповідного огляду на стан сп'яніння не впливає на допустимість пояснень вказаних свідків. Клопотань до судів першої або апеляційної інстанцій про виклик та допит вказаних свідків в судовому засіданні в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом вимог ст. 268 КУпАП, а саме проведення судового розгляду за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не повідомленого належним чином, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційної скарги та клопотань про відкладення судових засідань наданих на адресу апеляційного суду, ОСОБА_1 та його захисник вказували адресу для листування: АДРЕСА_2, саме за цією адресою суд першої інстанції направляв судові повістки, які були вручені, згідно пояснень захисника, членам сім'ї ОСОБА_1, але він з ними не підтримує відносин.

Що стосується письмового клопотання захисника Домарацької М.С. про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент апеляційного розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд розцінює його як таке, що ґрунтується на власному хибному тлумаченні положень закону.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

В справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судове рішення про накладення на нього адміністративного стягнення, а саме постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2018 року, винесена в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, а апеляційний суд здійснює апеляційний перегляд вже прийнятого рішення щодо правильного застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права.

Закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП на стадії апеляційного перегляду судового рішення не є наслідком скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з чим відповідне клопотання захисника не може бути задоволено.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Істотних суперечностей в доказах, які б могли вплинути на правильність встановлених фактичних обставин справи або на доведеність вини ОСОБА_1, не виявлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

В той же час, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного зазначення його прізвища в резолютивній частині постанови є слушними, однак такий недолік є механічною опискою і не є підставою для зміни або скасування судового рішення, у зв'язку з чим суду першої інстанції слід внести виправлення в резолютивну частину постанови або ОСОБА_1 чи його захиснику звернутись до суду з відповідною заявою.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2018 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Піскун