Справа № 323/3169/18
Провадження № 3/323/571/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2018 р.м. Оріхів

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Гуцал О.П., за участі секретаря судового засідання Лукіної А.О., прокурора Свинаренка Р.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, депутата Оріхівської районної ради Запорізької області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

-за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи депутатом Оріхівської районної ради Запорізької області, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2017 року по 01.04.2017 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, без поважних причин не подав таку декларацію у встановлений строк, а подав її лише 19.01.2018 року, тобто несвоєчасно, шляхом заповнення декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, за встановленою формою, чим порушив вимоги передбачені ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №2 від 10.06.2016 року, та вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причини декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, ОСОБА_1 визнав та пояснив, що затримка була повязана із великою зайнятістю.

Прокурор обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, який повністю визнав свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП № 273 від 16.10.2018 року, яким встановлено факт вчинення порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_1, копією декларації ОСОБА_1 від 19.01.2018 року, особистими поясненнями правопорушника.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Однак, згідно з вимогами ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Як зазначено вище, ОСОБА_1, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2017 року по 01.04.2017 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, без поважних причин не подав таку декларацію у встановлений строк, а подав її лише 19.01.2018 року, тобто несвоєчасно.

Декларація за 2016 рік внесена до Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування та оприлюднена на офіційному веб-сайті НАЗК 19.01.2018 року, тобто є загальнодоступною.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» за фактом несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік НАЗК не проводилась.

Лише наприкінці січня 2018 року таку перевірку розпочато Токмацькою місцевою прокуратурою.

При цьому, як свідчать матеріали справи, 19 січня 2018 року прокуратура вже мала дані про подачу ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік із запізненням 19.01.2018 року (а.с.14-28).

Таким чином, станом на 19 січня 2018 року спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володів достатньою інформацію про вищевказане правопорушення, тобто правопорушення фактично було виявлене.

Викладене свідчить про те, що на час розгляду справи судом строки, передбачені ст.38 КУпАП, закінчились.

Посилання прокурора на те, що датою виявлення правопорушення в даному випадку є 16.10.2018 року, тобто день складання протоколу, про що і зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією».

Таким чином, на момент розгляду судом даної справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 172-6, 245, 247, 268, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у звязку із закінченням строку для притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.П. Гуцал