Справа № 163/1770/18 Провадження №33/802/105/18 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С.С.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,

розглянувши апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_3 визнано винним за те, що він 15.08.2018, слідуючи з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску «Устилуг» митного поста «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС автомобілем НОМЕР_1, будучи відсутнім в Україні менше 24 годин, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму пральну машину-сушарку для одягу, вагою 71 кг та вартістю 17337,88 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

На вищевказане рішення суду Волинською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, у якій апелянт стверджує, що у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким визнати ОСОБА_3 винним у порушенні митних правил, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкцій даних статей та стягнути витрати за зберігання товару на складі митного органу.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, не оспорюється і в апеляційній скарзі заступника начальника митниці.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Відповідно до вимог ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей, або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» не слідував, її не перетинав, а митна декларація за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 431, для письмового декларування йому не надавалася.

Саме ж по собі переміщення товару понад дозволені неоподатковувані норми, передбачені ч.1 ст.374 МК України, смугою митного контролю «зелений коридор» в силу ст.257 МК України не може утворювати складу даного правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_3 допустив порушення порядку проходження митного контролю у зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України, тому такі його дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

На підставі наведеного, вважаю, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Я вбачається з поданої апеляційної скарги, митний орган просить стягнути з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, витрати за зберігання товару на складі митниці.

Однак, вищезазначені доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Положення п.2 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року № 731 «Про затвердження Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів» регламентують, що витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Враховуючи, що рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, а провадження у справі за ст.472 МК України щодо нього закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, вказані витрати за зберігання товару на Волинській митниці ДФС стягненню не підлягають.

З огляду на наведене, постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов