Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/870/2018
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 травня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановлено постановою судді, 01.10.2017 р. о 05:50 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Рено д/з НОМЕР_1 по вул. Лаврухіна, 4 в м. Києві, порушив п.п. 10.9, 2.5 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген д/з НОМЕР_2 (водій ОСОБА_6), що призвело до пошкодження транспортних засобів, при цьому ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у зв'язку з тим, що його було пропущено з поважних причин; скасувати зазначену постанову в частині його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі - закрити, за відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова винесена не обґрунтовано, з порушенням принципу об'єктивності та всебічності розгляду справи.

Зокрема, як зазначає скаржник, суд першої інстанції 14.12.2017 року розглянув справу без його участі, а про винесення оскаржуваної постанови він дізнався лише 16.01.2018 року, після ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції.

Крім того, як зазначає апелянт, 17.10.2017 року ним до суду першої інстанції було направлено клопотання з проханням направити адміністративний матеріал щодо нього, у відповідності до ст. 276 КУпАП, до Кременського районного суду Луганської області за місцем його проживання, однак йому було відмовлено, а судовий розгляд перенесено на 24.11.2017 року.

23.11.2017 року ним було подано клопотання до суду першої інстанції з проханням перенести судовий розгляд на іншу дату у зв'язку з великою відстанню між місцем його проживання та Деснянським районним судом м. Києва, внаслідок чого судовий розгляд було перенесено на 14.12.2017 року, проте про дату слухання справи він дізнався лише 13.12.2017 року із сайту Судової влади України. 14.12.2017 ним було направлено клопотання до суду першої інстанції з проханням перенести судовий розгляд на іншу дату для пошуку ним адвоката в м. Києві, а також у зв'язку із тим, що 14.12.2017 року він знаходився на лікуванні в КУ «Рубіжанська ЦМЛ». Незважаючи на вказані факти, суд першої інстанції розглянув адміністративний матеріал без його участі, без надання права надати пояснення, заявити клопотання та скористатись допомогою захисника, що апелянт вважає порушенням його Конституційного права на захист.

Також, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 439765 від 01.10.2017 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не може бути доказом скоєння ним адміністративного правопорушення, так як він не був з ним згодним та не підписував його.

Незважаючи на ці та інші, наведені у скарзі, обставини, суд першої інстанції не прийняв їх до уваги, в тому числі факту відсутності відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських, що апелянт вважає грубим порушенням під час розгляду справи.

Вищенаведені обставини та невраховані судом першої інстанції докази, на думку апелянта, підтверджують відсутність події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

По-перше, враховуючи обставини, на які скаржник посилається у своїй скарзі, а саме на те, що він не був присутній під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, а про її зміст дізнався лише 16 січня 2018 року, коли ознайомився з матеріалами справи, слід визнати, що строк на оскарження вказаної постанови було пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

По-друге, приймаючи до уваги той факт, що рішення судді в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі останнього не оскаржується та не заперечується, а також те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів, які підтверджують його вину у вчиненні цього правопорушення, це рішення судом апеляційної інстанції на переглядається.

По-третє, що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування постанови судді в частині його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог, передбачених п.п. 5, 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), перед проведенням огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, який повинен проводитися в присутності двох свідків, поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд, як це прямо передбачено п. 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів справи про адмінісративне правопорушення цього порядку під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 дотримано не було, що підтверджується не лише поясненнями останнього, а й поясненнями допитаних в суді апеляцйної інстанції свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Зокрема, як зазначили в своїх поясненнях вказані свідки, вони не чули щоб в їх присутності ОСОБА_2 пропонували проведення огляду в закладі охорони здоров'я і що останній відмовився від проходження огляду саме у лікаря-нарколога.

Наведені обставини ставлять під сумнів належність та допустимість доказів, на підставі яких суддя дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у його відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп'яніння та законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови в цій частині.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - скасуванню в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі в цій частині, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього ж Кодексу.

В решті зазначену постанову, а саме в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід залишити без змін, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі в цій частині - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В решті постанову судді щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Броновицька О.В.