ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/89/18 Справа № 190/1079/18 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В.М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 19 липня 2018 року о 21:00 год. керуючи автомобілем марки ВАЗ 2105 номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Центральній в с. Красноіванівка П'ятихатського району Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), в присутності свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що постанова підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги та не розглянуто його клопотання: про надання йому перекладача, безоплатної правової допомоги та направлення справи до іншого суду, у зв'язку з його постійним місцем проживання в м. Дніпрі. Окрім цього, зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги свідчення свідків, які допитані у судовому засіданні. При цьому, вказує на порушення працівниками поліції фіксації нагрудними камерами правопорушення, оскільки зйомка правопорушення починається, в той момент коли транспортний засіб, яким він керував знаходиться на місці, що не відповідає вимогам ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом серії БД № 327214 від 19 липня 2018 року, поясненнями ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відеозаписом правопорушення.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння.

Разом з цим, посилання ОСОБА_2 на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження його вини, суд апеляційної інстанції розцінює як необґрунтовані, оскільки наявний у матеріалах справи відеозапис подій вчиненого сумніву щодо правильності висновків суду не викликає, як такий, що містить чітку відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння та факт визнання ним вживання алкогольних напоїв. При цьому, поведінка останнього, сумнів щодо законності дій поліцейських не викликає.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про недопустимість вказаного доказу через те, що він не містить відомостей про час правопорушення, зупинку транспортного засобу, то вони є необґрунтованими, оскільки обставини керування транспортним засобом ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечує та визнає їх у наданих ним письмових поясненнях, долучених до протоколу. При цьому, на обставини застосування заходів впливу з боку працівників поліції ОСОБА_2 не вказує.

Твердження ОСОБА_2 про необґрунтовану відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про надання правової допомоги, суд апеляційної інстанції розцінює як таке, що висновків суду не спростовує. При цьому зауважує, що судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд провадження та надавалась ОСОБА_2 можливість звернутися за правовою допомогою до захисника як для укладання договору так і для звернення до Центру вторинної правової допомоги, але цим правом він не скористався, також не надав суду жодних відомостей про те, що він є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу у відповідності з вимогами Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Щодо доводів скарги про необхідність направлення справи до іншого суду, то такі вимоги, адресовані суду першої інстанції, є безпідставними, оскільки справа надійшла з дотриманням правил підсудності, підстави для передання її до іншого суду за зручним для особи, яка притягується до відповідальності, місцем розташування законом не визначені.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про ненадання йому судом першої інстанції перекладача, то перекладач не може бути призначений особі-громадянину України, який отримував посвідчення водія на території України, окрім того, особі, яка потребує перекладу з української мови на "суржик" через належне володіння українською мовою.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко