КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вказаних вимог захисник зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, оскільки прийнята за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки.

Вказує на те, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння, а саме, при відсутності підстав до такого огляду, з використанням недопустимого технічного засобу, а також з порушенням оформлення процедури огляду, тобто без складання відповідного акту, що дає підстави вважати зібрані по справі докази недостатніми та недопустимими.

Зазначає, що суд неодноразово з власної ініціативи відкладав розгляд справи з метою збору додаткових доказів, а саме: витребовування відеозапису з нагрудної камери поліцейських, виклику для допиту інспектора, який склав протокол, а також свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Однак незважаючи на те, що жодних додаткових доказів на адресу суду не направлено, не допитано свідків, судом прийнято рішення про винуватість ОСОБА_3, що свідчить про незаконність та необгрунтованість прийнятого рішення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 26 травня 2018 року о 19 год. 30 хв. керував автомобілем «Волга», д.н.з. НОМЕР_1 у с.Ольшаниця, Київської області по вул.Лісній, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер» алкотест 6810, результат якого показав - 0,88 проміле. Вказаними діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Відповідно до п.2.9 а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, результатом тесту «Драгер» 6810, який становить 0, 88 проміле та засвідчує перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав свідків та працівника поліції, який складав протокол, не спростовують вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з матеріалів справи убачається, що суд першої інстанції вжив усіх можливих заходів для виклику їх в судове засідання, однак вказані особи не з`явилися.

Відсутність відеозапису з нагрудної камери працівників поліції пояснюється листом, надісланим на запит Київського апеляційного суду начальником Роктинянського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області від 30 жовтня 2018 року, згідно якого під час складання адміністративного матеріалу за ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 працівниками патрульної поліції відеозйомка на нагрудні відеокамери не проводилася. Відсутність вказаного відеозапису за наявності наведених доказів жодним чином не спростовує винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі про застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер Alcotest 6810», який не дозволений для використання, спростовується листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», відповідно до якого Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG &aan; Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Відсутність у матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння, не спростовує висновків суду про порушення ОСОБА_3 вимог ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Оболонського районного суду м.Києва від 20 липня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/341/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Жежера О.В.