Номер провадження: 33/785/128/18
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.07.2017 року, о 00 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Героїв України, 105 у м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук), від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

За даним фактом співробітниками управління поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії БР № 077108 від 18.07.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає постанову суду не обґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв'язку з неповнотою проведеного судового розгляду, з порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В своїй апеляційній скарзі апелянт вказав, що при розгляді справи не був присутній, повістку про дату та час слухання справи не отримував, справа була розглянута у його відсутність. Також вказує, що не відповідає дійсності твердження суду, що ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав факт вчинення правопорушення, так як він не був присутній у судовому засіданні, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Крім того, апелянт зазначає, що не згоден з протоколом адміністративного правопорушення, в якому зазначено що адміністративне правопорушення відбулося в м. Миколаєві, а в постанові Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року зазначено - в м. Одесі. ОСОБА_2 вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся, а лише у протоколі висловив незгоду з підозрою поліцейського, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що приймає гормональний препарат «Еутерокс», що знижує швидкість реакції водія. При цьому звернув увагу на те, що у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, в тому числі і у закладі охорони здоров'я, та матеріали справи не містять направлення ОСОБА_2 на медичний огляд.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, розглянути його апеляційну скаргу, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 15.03.2017 року правопорушник не з'явився, про поважність причини неявки апеляційний суд не повідомив, в зв'язку з чим апеляційний суд, у відповідності до положень ст.294 КУпАП вважає за можливе та необхідне розглянути справу за його відсутності.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, в зв'язку з чим вона не підлягає подальшому розгляду та підлягає поверненню ОСОБА_2 з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У клопотанні ОСОБА_2 поставив питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вказавши, що копія постанови районного суду ним була отримана лише 12.12.2017 року.

При цьому, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 був присутній під час розгляду справи та винесенні рішення по справі районним судом, а саме 29.09.2017 року, надав відповідні пояснення, якими визнав факт вчинення правопорушення.

Між тим, як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції районного суду, заява про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи до місцевого суду була подана 12.12.2017 року та цього ж дня отримано копію оскаржуваної постанови, а апеляційна скарга на вказану постанову ОСОБА_2 була подана 14.12.2017 року, тобто після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Інших доводів, які вказують на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду ОСОБА_2 в поданій ним апеляційній скарзі не навів та на їх підтвердження відповідних доказів не надав.

Приймаючи відповідне рішення, апеляційний суд виходить з того, що наведені у постанові районного суду обставини про участь ОСОБА_2 під час проведення судового розгляду не викликають сумніви, а як свідчать матеріали справи, судом прийняті заходи щодо направлення прийнятої за результатами розгляду постанови до Управління патрульної поліції, що на думку апеляційного суду вказує на те, що у разі розгляду справи за відсутності ОСОБА_2, така постанова була би направлена на його адресу.

Крім того зазначені твердження про необізнаність про прийняте судове рішення спростовуються наведеними у протоколі даними про видачу ОСОБА_2 тимчасового посвідчення водія, строк дії якого на час розгляду справи фактично сплинув, що на думку апеляційного суду не могло залишитися без уваги останнього.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не наведено об'єктивних причин щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, що вказує на те, що він не був позбавлений можливості своєчасно, у передбачений законом 10-денний строк, з моменту винесення районним судом рішення, подати апеляційну скаргу та оскаржити постанову районного суду.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_2

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.