Справа № 374/161/17 Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 33/780/121/18 Доповідач у 2 інстанції Слива
Категорія 251 29.01.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю прокурора Курінного С.О., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 27 грудня 2017 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Київської області, громадянина України, працюючого начальником Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ НП України в Київській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.09.2017 року №1/2017, ОСОБА_2 будучи підполковником поліції, поліцейським, обіймаючи посаду начальника Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави та яка є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту «З» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, п.1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року №1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (з 01.09.2016 до 31.10.2016), а саме 09.11.2016 року, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2015 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

На вказану постанову суду, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову незаконною, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не було досліджено і не надано оцінки доказам, які направлені до суду з протоколом про адміністративне правопорушення. Апелянт стверджує, що ОСОБА_2, не своєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію, що є вчиненням правопорушення пов'язаного з корупцією. В період часу з 01.09.2016 року по 31.10.2016 року нічого не заважало ОСОБА_2 подати декларацію, оскільки тимчасово обмежений доступ до реєстру та нестабільна його робота, через надмірне навантаження, спостерігалася лише чотири дні, навіть, під час перебування на лікарняному, ОСОБА_2 мав можливість вільного доступу до комп'ютеру з мережею «Інтернет», що також виключає поважну причину несвоєчасного подання декларації. Тому умисна форма вини ОСОБА_2 полягає в тому, що вчиняючи несвоєчасне подання декларації він усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В запереченнях на апеляційну скаргу особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вказав, що висновки суду, викладені у постанові, відповідають фактичним обставинам. Про необхідність подачі декларації та виготовлення ЕЦП його повідомили лише 28.10.2016 року. До 29 вересня 2016 року він перебував у черговій відпустці, а в період з 29.09.2016 року по 30.10.2016 року на лікарняному, з них з 17 по 26 жовтня 2016 року на стаціонарному лікуванні. Внаслідок технічних проблем ДП «Українські спеціальні системи» 04.10.2016 року та з 26 по 28 жовтня 2016 року мали обмежений доступ. До того ж, 29 та 30 жовтня 2016 року були вихідними днями, що унеможливлювало замовити та оплатити ключі для входу в систему. Зазначає, що ці факт підтверджують відсутність у його діях умислу на неподання вчасно декларації про його доходи. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду, без змін.

У судовому засіданні прокурор Курінний С.О. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказував, що постанова суду першої інстанції правильна та законна, просив залишити її без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Так, ст. 172-6 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 зобов'язаний був подати щорічну декларацію за 2015 рік до 31.10.2016 року, однак подав її лише 09.11.2016 року, тобто з порушенням строку, передбаченого ЗУ «Про запобігання корупції».

Суд першої інстанції правомірно встановив, що несвоєчасне подання ОСОБА_2 щорічної декларації за 2015 рік сталося з поважних причин, а саме: у зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 у черговій відпустці; перебуванням на лікарняному, у тому числі й на стаціонарному; затримкою у виготовленні електронного ключа; технічних проблем ДП «Українські спеціальні системи».

З такими висновками апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.

Оскільки, відповідальність за вчинення правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП може настати лише при наявності у діях правопорушника прямого умислу, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт ухилення ОСОБА_2 від подання чи несвоєчасного подання декларації, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи доказів про наявність умислу в діях ОСОБА_2, знайшли своє підтвердження.

За даних обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які вказують на наявність складу корупційного правопорушення в діях ОСОБА_2

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та постановлення апеляційним судом нової постанови, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива