справа №619/3979/18
провадження №3/619/1186/18
Постанова
16 жовтня 2018 року Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, -
У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлявся за адресою зазначеною у протоколі: м.Дергачі Харківська область вул. Леонова, 39.
Перевіривши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, копію виконавчого листа, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виклику державного/приватного виконавця, копію відповіді пенсійного фонду України, копію розрахунку боргу по аліментах, копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, суддя дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних мотивів.
Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.21 ч.2 ст.255 КУпАП державні виконавці складають протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 183-1,188-13 КУпАП.
На виконанні Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження №56750693 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частини щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2012 і до досягнення дитиною повноліття.
Суддя зазначає, що до набрання чинності до набрання чинності Законом України № 2234-VІІІ від 07.12.2017, наявність заборгованості по аліментам не передбачала адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.
Стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.
Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та доповнена статтею 183-1 глава КУпАП, Закон України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 набрав чинності 06.02.2018 року.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.
Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.
Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.
Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).
Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПЛ, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінально караними, так і покарання (рішення у справі M v. Germany від 17.12.2009).
Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976 року, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984 року, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987 року, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
У рішенні по справі Vyerentsov v. Ukraine від 11.04.2013 кримінальними правопорушеннями були визнані діяння, відповідальність за які передбачені ст. ст. 185 та 185-1 КУпАП, та відповідно застосований за їх вчинення адміністративний арешт покаранням.
У рішенні в справі Veeber v. Estonia від 21.01.2003 ЄСПЛ констатувала порушення гарантій, передбачених ст.7 Конвенції, у вигляді ретроспективного застосування кримінального закону, який погіршував становище особи.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення (п. 6-1 ч.1 ст.24, ст. 31-1 КУпАП), то дана норма не має зворотної дії в часі.
Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП.
Враховуючи, що заборгованість нарахована з квітня 2012 року, а не з 07.02.2018, як того вимагає Закон та становить суму відповідних платежів за шість місяців після вступу в дію ст.183-1 КУпАП, тому, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.
Враховуючи викладене, у діях ОСОБА_1відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате - підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч.3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя
Справу про адміністративне правопорушення за ст.183-1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко