ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/0430/36/18 Справа № 187/1109/18 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І.М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі, за участю представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1, працюючого директором ТОВ "Агроавтотранс", якого визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн, ( тридцять чотири тисячі грн), що становить дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією 13 тонн сировини: азотної кислоти в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн 40 коп.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що водій ОСОБА_3 о 15 год.30 хв. 07.08.2018 року на авто дорозі Р-52 близько 7 км від смт. Петриківка в напрямку смт. Царичанка, перевозивши 23,86 тонни азотної кислоти , керував вантажним автомобілем марки « Вольво» д.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.з. НОМЕР_1 , який знаходиться в оренді ТОВ « Агроавтотранс» директором якого є ОСОБА_4, який здійснював господарську діяльність, з надання послуг з перевезення небезпечного вантажу, без одержання відповідної ліцензії.

В апеляційній скарзі:

ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що обставини справи судом першої інстанції, на думку апелянта, були досліджені поверхнево, не були взяті до уваги доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалам справи не надана належна оцінка.

Вважає, що при розгляді справи, протокол про адміністративне правопорушення П № 0007585 від 07.08.2018 р. судом не розглядався взагалі, з причини його заповнення нерозбірливим почерком, через що встановити дані, вказані в протоколі не представлялося можливим.

При встановленні обставин правопорушення, суд першої інстанції, на його думку виходив з відомостей, що містяться в додаткових обгрунтуваннях до матеріалів справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, які не підтверджуються належними доказами.

Вирішуючи питання про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, суд, на його думку, не врахував особу винного, який раніше не притягувався до відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, в матеріалах справи відсутній розмір шкоди, завданої діями ОСОБА_1.

На думку апелянта не було судом першої інстанції взято до уваги пояснення ОСОБА_1, надані в судовому засіданні щодо обставин справи, зокрема, відібрання письмових пояснень по суті справи.

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1, відібрані співробітником управління СБ України в Дніпропетровській області з його слів, в яких ОСОБА_1 вказував, що йому відомо про необхідність отримання дозвільних документів для здійснення вантажних перевезень небезпечних вантажів. Однак, у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дані пояснення відбирались у нього після складання протоколу про адміністративне правопорушення співробітником Укртрансбезпеки, яким і було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність отримання дозвільних документів на перевезення.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_1 були складені без участі адвоката, якого за першої можливості було викликано апелянтом, відповідними посадовими особами в приміщення Петриківського відділення ГУ НП у Дніпропетровській області, де ОСОБА_1 безпідставно утримувався близько 10-ти годин, що, на його думку викликає сумнів у достовірності відібраних пояснень.

На його думку такі пояснення не містять відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом ст. 268 КУпАП, не містять посилань на те, в рамках якого провадження вони були відібрані, складені не співробітником Укртрансбезпеки. Вважає це неналежним доказом.

Вважає, що відповідальними особами Укртрансбезпеки не було вжито жодних заходів по встановленню обставин справи, не було відібрано пояснень у ОСОБА_1 в рамках адміністративного провадження.

Складений 07 серпня 2018 року протокол про адміністративне порушення П № 0007585 було направлено до суду, незважаючи на те, що всі дані, у матеріалах доданих до протоколу були, на його думку, попередньо встановленими та приблизними.

У поясненнях, наданих в ході судового засідання, ОСОБА_1 наголошував на тому, що ніколи до вказаного випадку не займався перевезенням небезпечних вантажів, через що йому й не було відомо про перелік документів, необхідних для здійснення такої діяльності. Не заперечуючи сам факт здійснення перевезення без відповідного дозвільної ліцензії, апелянт вважає, що дана діяльність не носить характеру систематичної, та в матеріалах не міститься доказів отримання прибутку внаслідок здійснення перевезення.

Вважає, що судом першої інстанції помилково встановлено, що основними видами діяльності ТОВ «АГРОАВТОТРАНС», відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, є оптова торгівля хімічними продуктами та вантажні перевезення. Наявність КВЕДу, на думку апелянта не може бути підставою здійснення такої діяльності.

Вважає, що поверхневе дослідження матеріалів справи призвело до винесення рішення у справі, що не відповідає закону:

- в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 164 КУпАП - рішення було прийняте без врахування пом'якшуючих обставин, наявності на утриманні двох малолітніх дітей.

- в частині конфіскації 13 тон азотної кислоти - рішення було прийнято без визначення правових підстав конфіскації сировини.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1, в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, листом начальника СБУ, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1, листом від Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області.

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції відповідно до п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів, а статтею 60 цього ж Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників щодо надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів передбачена відповідальність.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення небезпечних вантажів, обов'язковими документами є: для автомобільного перевізника ліцензія на надання відповідних послуг.

Однак, відповідно витягу із ЄДР юридичних осіб, видом діяльності ТОВ «Агроавтотранс» є оптова торгівля хімічними продуктами та вантажний автомобільний транспорт ( а.с.11).Судом вірно враховано, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. З матеріалів справи також видно, що близько 14.00 07.08.2018 року з напівпричіпа з цистерни під час руху стався витік на дорогу та прилеглу територію хімічної речовини азотної кислоти. За кермом перебував водій ОСОБА_6 і даний транспортний засіб перебував в оренді у ТОВ « Агроавтотранс» директором якого є ОСОБА_4.

Також судом першої інстанції було надано критичну оцінку пояснення ОСОБА_1 про те, що йому невідомо який орган займається видачею ліцензії на перевезення азотної кислоти, адже в протоколі про адміністративне правопорушення ним власноручно зазначено, що документи знаходяться в стадії оформлення, а в поясненнях від 7.08.2018 року він вказував, про необхідність дозволів на перевезення небезпечних товарів. Тобто йому було відомо про те, що спеціального дозволу немає, але договір про оренду вказаного транспорту він оформив.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що докази були перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн, ( тридцять чотири тисячі грн), що становить дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією 13 тонн сировини азотної кислоти в дохід держави. За своїм видом та розміром призначене покарання є обґрунтованим та справедливим.

Щодо доводів апелянта про неналежність судового розгляду, та вини є безпідставними, остільки перевіркою матеріалів справи, встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог Закону.

Також є безпідставними і доводи апелянта про неправильність складеного протоколу, адже протокол складено відповідно з вимогами Закону, викладений текст є розбірливим та зрозумілим.

Крім цього є безпідставними і доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_4, оскільки він надавав пояснення добровільно, будь-яких скарг чи зауважень не було. Затримання його в відділку поліції не було.

Тому приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року, щодо ОСОБА_1, якого визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.