Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою судді КОВАЛЬЧУК Сергій Романович, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 та ч.2 ст.130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп..

Постановою судді Ковальчук С.Р. визнаний винним у тому, що він 10 липня 2018 року близько 21 год. 43 хв. в м. Луцьку на перехресті вул. Боженка бульвару Дружби народів керував автомобілем марки Мерседес, д.н.з.НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухаючись не був уважний, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а також будучи причетним до ДТП, не повідомив про пригоду уповноважений орган національної поліції та залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.п.2.9а, 2.3, 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.2 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 Посилається на те, що останній не був за кермом автомобіля у час та місці, які зазначені у протоколах. Насправді водієм даного автомобіля була інша особа ОСОБА_3, який підтвердив даний факт. Крім того, потерпілий також чітко не міг сказати, хто перебував за кермом автомобіля. Разом з тим, суд безпідставно взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_4, не звернувши увагу на те, що у його письмових поясненнях працівнику поліції не зазначено посилання на будь-який документ, який посвідчує його особу. Таким чином, на думку, апелянта, постанова судді не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати постанову і закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що суддя на підставі досліджених доказів дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ст.124 КУпАП та ст.122-4 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, факт порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди за обставин, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення, фактично ніким не оспорюється.

Не заперечується також ОСОБА_2 та обставина, що він у той час та місці перебував у стані алкогольного спяніння, про що свідчать його письмові пояснення (а.с.13).

Разом з тим, ОСОБА_2 заперечує, що саме він у той час перебував за кермом автомобіля Мерседес, д.н.з.НОМЕР_1, стверджуючи, що водієм даного автомобіля був його товариш ОСОБА_3, який і вчинив ДТП.

Незважаючи на заперечення своєї вини у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130, ст.122-4 КУпАП, вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень стверджується доказами, які досліджені судом та містяться у матеріалах справи.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 10.07.2018 року близько 21.43 год. він керував автомобілем НОМЕР_2 і в м. Луцьку на перехресті вул. Боженка бульвару Дружби народів його автомобіль вдарив автомобіль марки Мерседес д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який перебував в стані алкогольного спяніння. В автомобілі був пасажир ОСОБА_3 Після ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вийшли з автомобіля та побігли в парк. Зазначив, що ОСОБА_2 значно вищий за ОСОБА_3, а тому за такою ознакою він впевнений, що за кермом автомобіля марки Мерседес, д.н.з.НОМЕР_1, був саме ОСОБА_2.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130, ст.122-4 КУпАП підтвердили опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Крім того, в своїх письмових поясненнях опитаний в якості свідка ОСОБА_4 зазначив, що 10.07.2018 він перебував на роботі на шиномонтажі, що по вул. Боженка в місті Луцьку, та орієнтовно в 21.40 год. почув сильний удар та вибіг на дорогу та побачив як з автомобіля, що вчинило ДТП вийшли два чоловіка, один з них був вищий зростом та був одягнутий в рожеву футболку і виходив з автомобіля з місця водія. Після цього вони почали тікати в сторону заправки «Аветра» (а.с.11).

Окрім вищезазначених пояснень, вина ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ст.ст.124, 122-4 КУпАП також підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії БД № 066386 від 10.07.2018 (а.с.1), серії БД № 066387 від 11.07.2018 (а.с.2), серії БД № 066388 від 11.07.2018 (а.с.3), схемою місця ДТП від 10.07.2018 (а.с.4), довідкою з бази даних НАІС, АРМОР про те, що ОСОБА_2 має повторність вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, на нього 25.05.2018 складався адміністративний протокол серії БД №066393 за керуванням автомобілем в стані алкогольного спяніння (а.с.5); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів в присутності свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.7), даними приладу «Драгер», згідно якого ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного спяніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, потерпілого ОСОБА_5, відеозаписом з місця пригоди з нагрудної боді-камери (а.с.14 ).

Встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с.38 ).

Враховуючи наведене, суддя, проаналізувавши та дослідивши всі вищевказані докази, повністю спростував версію апелянта про те, що він не перебував за кермом автомобіля, тому не вчиняв правопорушень.

Суддя дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП та ст.122-4 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався даних вимог закону та обґрунтовано призначив ОСОБА_2 адміністративне стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, визначене санкцією ч.2 ст.130 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_1 з мотивів, наведених в його скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2018 щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов