Справа 573/1530/18
Номер провадження 3/573/521/18
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Кислої Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали адміністративної справи, які надійшли із Сумського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

26 серпня 2018 року о 08 годині 30 хвилин у смт. Миколаївка Білопільського району ОСОБА_1 керував мопедом SUPER б/н з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття алкотестером «Драгер 6810», а також проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав, що 26 серпня 2008 року близько 08 години 30 хвилин йшов додому з рибалки з несправним мопедом у руках, який забрав у свого знайомого. По дорозі спіткнувся та впав. У цей час нього підійшли співробітники поліції. Останні запросили свідків та в їх присутності запропонували йому пройти огляд на стан спяніння спочатку за допомогою алкотестера «Драгер», а потім у медичному закладі, на що він відмовився так як транспортним засобом не керував.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 свою провину не визнав, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими та перевіреними судом доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка інспектор СРПП №3 Сумського РВП ОСОБА_2 показав, що 26 серпня 2018 року разом із напарником несли службу на території смт. Миколаївка. Близько 08 години 30 хвилин на дорозі, що неподалік мосту на обїзній, побачили ОСОБА_1, який їхав на мопеді SUPER. Останній у свою чергу, помітивши їх, спробував звернути з дороги, щоб утекти, однак, послизнувся на щебні та впав. Підійшовши до ОСОБА_1, відчули різкий запах алкоголю, у звязку з чим запропонували останньому присісти в службовий автомобіль. У цей час запросили свідків та в їх присутності запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння спочатку за допомогою алкотестера «Драгер», а коли він відмовився у медичному закладі, на що останній також відповів відмовою. Після цього у присутності свідків був складений протокол, підписувати та отримувати який ОСОБА_1 не захотів.

Крім того вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №351186 від 26 серпня 2018 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі.

Вказані докази не викликають сумніву у їх достоврності та є належними і допустимими.

Разом з цим суд оцінює критично покази свідка ОСОБА_5 про те, що несправний мопед ОСОБА_1 два дні стояв у нього у дворі, а вранці 26 серпня 2018 року останній його забрав та повів додому у руках з огляду на наступне. Даний свідок перебуває у дружніх стосунках з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Про те, що мопед не заводився йому відомо зі слів останнього. Він не бачив, яким чином переміщався ОСОБА_1 після того як вийшов з його двору.

Відповідно до п 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В силу ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України, ст. 33 КУпАП свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Таким чином, при визначенні виду та міри стягнення суд на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1, його ставлення до скоєного, приходить до висновку, що стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Термін предявлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя: