П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю адвоката ОСОБА_1,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,зі слів не працюючого,який мешкає за адресою м.Запоріжжя,пр.Моторобудівників 18-69

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2018 р.о 16.40 год.ОСОБА_2керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Брюлова 2 в м.Запоріжжі з явними ознаками наркотичного сп*яніння,від проходження огляду на стан наркотичного сп*яніння у медичному закладі відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2пояснень по суті порушення не надав.

При розгляді справи в суді адвокат ОСОБА_1О.в інтересах ОСОБА_2пояснив,що його довіритель не заперечує обставин,викладених у протоколі про адміністративне правопорушення,проте звернув увагу на мотиви,яким керувався ОСОБА_2Зокрема,вказав на те,що ОСОБА_2раніше вживав наркотичні засоби,притягувався до відповідальності,має негативний досвід спілкування з працівниками колишньої міліції,через що у нього є недовіра і до представників поліції.На теперішній час ОСОБА_2свідомо не вживає наркотичні засоби та інші заборонені речовини,проходить спеціальну терапію,періодично здає аналізи,які не підтвердили за останній час вживання ним наркотичних засобів,тому 25.08.2018 р.ОСОБА_2керував автомобілем у тверезому стані.Під час спілкування з працівниками поліції,які зупинили керований ним автомобіль без явних для цього підстав,на нього чинився психологічний тиск,через що ОСОБА_2вважав за краще відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів,відеозапису,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_2М.у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно направлення від 25.08.2018 р.,ОСОБА_2,перебуваючи з явними ознаками наркотичного спяніння,відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у КУ «ЗОНД» з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого спяніння.

При дослідженні відеозапису ,долученого до матеріалів справи на ДВД-диску БД421771 встановлено,що 25.08.2018 р.приблизно о 16.40 год. автомобіль патрульної поліції по вул.Брюлова 2 в м.Запоріжжі прослідував до місця зупинки на паркувальному майданчику за автомобілем «ВАЗ 210994» р.н.АР 0480ВА,за кермом якого знаходився ОСОБА_2,було повідомлено водію про порушення ПДР ,а саме проїзд ним світлофору на жовтий сигнал.Встановивши під час спілкування у ОСОБА_2явні ознаки наркотичного спяніння,працівники поліції кілька разів,в тому числі у присутності свідків, пропонували ОСОБА_2пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі,від чого він відмовився.У свідків були відібрані письмові пояснення,відносно ОСОБА_2складений за цим фактом протокол про адміністративне правопорушення,від підпису якого останній відмовився.

Свідок ОСОБА_3при складанні протоколу про адміністративне правопорушення пояснив,що 25.08.2018 р. в м.Запоріжжі він був запрошений як свідок та в його присутності водієві ОСОБА_2,перебуваючому з ознаками наркотичного спяніння,було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння у медичному закладі у лікарянарколога,на що він відмовився.

Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_4

Оскільки пояснення свідків складені безпосередньо після зупинки ОСОБА_5,уповноваженим працівником поліції,присутність свідків під час згадуваних подій підтверджена відеозаписом,при розгляді адміністративної справи в суді зміст їх показань нічим не спростований, суддя приймає їх до уваги як докази при винесені постанови.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 077832 від 25.08.2018 р.вбачається,що він складений у присутності свідків ,з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі,яка затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року,при підписанні якого ОСОБА_2зауважень щодо законності дій працівників поліції або іншого змісту не надав ,відомості,викладені у протоколі,під час розгляду справи в суді не спростовані,тому протокол про адміністративне правопорушення суддя приймає до уваги як доказ при винесені постанови.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції,є належним доказом.

При перегляді відеозапису будь-якого тиску на ОСОБА_2М.з боку працівників поліції не встановлено,на місці події він перебував не один,а у колі членів родини,поводився впевнено,сперечався з працівниками поліції щодо наявності у нього ознак наркотичного спяніння,вказував на наявність цих ознак у них самих.

За таких обставин,вважати,що ОСОБА_2знаходився у таких умовах і такій обстановці,що його штучно примусили відмовитись від проходження огляду на стан спяніння,підстав не вбачається.

Аналізуючи наведені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_2, при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами.

Відповідно до санкції ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_2призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гр.з позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 352 грн.40 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,124,130 ч.1,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200(десять тисяч двісті)гривень в дохід держави (розрахунковий рахунок № 8001, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів ГУК у Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, призначення платежу адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху)з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 (триста пятдеся дві) гр.40 коп. на користь держави отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача : 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, у розмірі 20 400(двадцять тисяч чотириста)гривень;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко