МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участю секретаря судового засідання - Клімової Л.В., за участі: особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який є пенсіонером, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.,

встановив:

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 152074, 24 травня 2018 року близько 12 год. 55 хв., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 24», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по провул. Веселинівському в напрямку перехрестя з вул. Одеське Шосе та в порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України при виїзді на вказане нерегульоване перехрестя не надав переваги у русі та допустив зіткнення з транспортним засобом (далі - т/з) марки «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, рухаючись в той час по головній дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погодившись із зазначеним судовим ріщенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду, посилаючись на те, що судом невірно надано оцінку доказам, порушено його права на захист через відхилення його клопотання про проведення комісійного експертного відтворення.

Крім того, зазначав, що він порушив правила дорожнього руху, оскільки не пересвідчився в безпеці свого руху та не надав переваги у русі автомобілю потерпілого, проте його вина рівнозначна вині ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі у правій крайній смузі з перевищенням швидкості, що підтверджено фотографією гальмівного шляху його автомобілю.

__________________________________________________________________

Провадження № 33/812/4/18 Головуючий у 1-й інстанції: Дірко І.І.

Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач апеляційного суду: Міняйло М.П.

Зазначав, що при складанні схеми ДТП та протоколу, працівниками поліції не внесено до них замірів гальмівного шляху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3, який складав до 15 та ще 1,5 метрів до зіткнення, що свідчить про значне перевищення водієм ОСОБА_3 дозволеної швидкості руху, яка, на думку апелянта, становила більше 50 км/год.

Також зазначав, що протокол ним підписано не в зовсім здоровому стані, оскільки при ДТП він отримав закриту черепно-мозкову травму.

Посилаючись на вищевказані недоліки в складанні схеми ДТП та протоколу, вважав, що це призвело до хибного висновку суду про його винуватість у вказаному правопорушенні.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Судом першої інстанції даних вимог закону дотримано, повно та всебічно з'ясовано всі обставини справи та правильно надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

Зокрема, судом першої інстанції вірно встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 рухаючись по провулку з боку вул. Одеське Шосе вздовж стадіону, у напрямку вул. Ізмаїльскої, мав намір перетнути перехрестя з головною дорогою вул. Веселинівської. Перед вказаним перехрестям встановлено дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу» та 5.7.2 «Напрямок руху». Зважаючи на щільний затор по вул. Веселинівській, ОСОБА_1 організував "коридор" з метою безперешкодного проїзду через перехрестя у напрямку вул. Ізмаїльської. Разом із тим, виконуючи маневр проїзду перехрестя вбачається, що апелянт не впевнився у безпеці такого маневру. Не заперечував, що візуально крайня права смуга вул. Веселинівської була вільна від транспортних засобів лише в той час, коли він домовлявся з водіями про утворення «коридору» та з його ж слів огляд крайньої правої смуги йому загороджували вантажні автомобілі, які зупинились по вул. Веселинівській праворуч від нього. Також ОСОБА_1 не оспорював, що не звертався за допомогою до інших осіб з метою контролю за безпекою його маневру. Помітив т/з "Suzuki Swift" лише безпосередньо в момент зіткнення.

Отже, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 24», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по провул. Веселинівському в напрямку перехрестя з вул. Одеське Шосе та в порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України при виїзді на вказане нерегульоване перехрестя не надав переваги у русі та допустив зіткнення з транспортним засобом (далі - т/з) марки «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, рухаючись в той час по головній дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді водій ОСОБА_1 із обставинами, викладеними у протоколі, не погодився. Пояснив, що 24 травня 2018 року йому зателефонував син та попрохав приїхати. Близько 12:00 год. він керував своїм автомобілем марки «ГАЗ 24», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по провул. Веселинівському в м. Миколаєві з боку вул. Одеське Шосе у напрямку вул. Ізмаїльської.

Під'їхавши до перехрестя з вул. Веселинівською, ОСОБА_2 побачив, що по вул. Веселинівській стався затор у зв'язку з розведенням Варварівського мосту. Після очікування близько 40 хвилин, транспорт почав рух. Однак щільність автомобілів була занадто великою, що не дозволяло безперешкодно здійснити проїзд перехрестя. У зв'язку із чим ОСОБА_1 вийшов зі свого автомобіля та жестами й словами попрохав водіїв транспортних засобів, які рухались у крайній лівій та середній смугах вул. Веселинівської, утворити "коридор", щоб він міг проїхати на вул. Ізмаїльську. Таким чином праворуч у крайній лівій та середній смузі зупинились декілька вантажних автомобілів, а ліворуч - два легкові автомобілі.

Почавши рух через вказаний «коридор» , ОСОБА_1 виїхав на перехрестя з вул. Веселинівською, перетнув крайню ліву та середню смугу вул. Веселинівської. Однак коли перетинав крайню праву смугу цієї вулиці, відчув удар у передню праву частину свого автомобіля, завданий з боку транспортного засобу «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Також, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, просила зауважити, що автомобіль потерпілого рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху, про що свідчить гальмівний шлях 10 метрів та те, що від удару у передню частину автомобіля під керуванням ОСОБА_3 змістило на півтора метри ліворуч. Тобто водій т/з «Suzuki Swift» мав об'єктивну можливість вчасно виявити перешкоду, загальмувати та уникнути зіткнення при обранні безпечної швидкості руху.

Крім того, на думку ОСОБА_1, ОСОБА_3 міг уникнути зіткнення шляхом виконання маневру повороту праворуч на вул. Ізмаїльську. У підтвердження своїх слів надав копії фотознімків з місця ДТП.

Таким чином ОСОБА_1 вважав, що у даній ситуації він фізично не міг запобігти ДТП, оскільки перед початком виконання маневру проїзду перехрестя візуально впевнився, що крайня права смуга вул. Веселинівської була вільна від інших транспортних засобів, більше того фури, які зупинились праворуч у крайній лівій та середній смугах закривали йому огляд крайньої правої смуги.

Разом з тим, факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 в його вчиненні, за обставин, що встановлені судом першої інстанції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди з описом механічних пошкоджень транспортних засобів, доданої до протоколу серії БД № 152074 від 24 травня 2018 року та фотографіями з місця ДТП, якими підтверджується факт зіткнення транспортних засобів безпосередньо на нерегульованому перехресті без надання ОСОБА_1 переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, письмовими поясненнями останнього та іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_3 (а.с. 1, 2, 3, 4).

Так, потерпілий ОСОБА_3 в своїх поясненнях показав, що рухаючись по головній дорозі по Одеському шосе в бік Варвірівського моста, в крайній правій смузі руху зі сторони вул. Майської, наближаючись до місця затора почав гальмувати для здійснення повної зупинки. Проте в той час зліва з другорядної дороги між стоячими автомобілями різко виїхав автомобіль «ГАЗ 24», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, потерпілий зазначав, що перед зіткненням він прийняв всі можливі заходи для зупинки, в тому числі і екстрене гальмування, але у зв'язку з тим, що дорожнє покриття було неналежної якості (наявність щебня), уникнути зіткнення не вдалося.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами, яким дана належна оцінка.

Як видно з матеріалів справи, апелянт був присутнім при огляді місця ДТП та при складанні інспектором поліції схеми ДТП, яку підписав без зауважень, тому доводи апелянта про невідповідність даних, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення та на схемі ДТП, зокрема щодо невнесення працівниками поліції замірів гальмівного шляху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3, фактичним обставинам дорожньої пригоди, є безпідставними.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, щодо того, що саме перевищення потерпілим швидкості руху зробило неможливим уникнути зіткнення, оскільки встановленими доказами підтверджено безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між порушенням саме ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України та настанням ДТП.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, порушення ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України, та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в діях особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апелянтом апеляційному суду не надано.

Суд першої інстанції, в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення, провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази та прийшов до вірного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративно правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тому є безпідставними твердження апелянта про те, що суд невірно з'ясував та оцінив фактичні обставини справи, а отже постанова місцевого суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду справи не встановлено та підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного

суду М.П. Міняйло