Провадження № 3/161/3791/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пахолюк А.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює

- за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2018 року на адресу суду, після доопрацювання, надійшли вказані матеріали.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 04 серпня 2018 року серії ОБ №111242, ОСОБА_1 04 серпня 2018 року о 06 год. 45 хв. у смт. Шацьк по вул. Шковороди керував транспортним засобом Kia Sorento, державний номер НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Дії останнього кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити, з наступних підстав.

Відповідно до частин третьої та пятої статті 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Із матеріалів справи вбачається, що всупереч вищенаведеноим положенням КУпАП та Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення не було додано акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, а натомість доданий лише чек приладу Drager, що унеможливлює обєктивний розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки саме в акті фіксується згода/незгода особи з показами спеціального технічного засобу.

Крім того, як слідує з матеріалів протоколу, ОСОБА_1 зазначив що не згідний з протоколом, тобто він не погодився з показами приладу Drager. В такому випадку працівники поліції повинні були доставити ОСОБА_1 для проведення огляду до установи охорони здоровя, чого не зробили.

Відсутність вказаного документу (акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів або висновку закладу охорони здоровя) унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки сам по собі чек приладу Drager не є беззаперечним доказом перебування саме ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, оскільки цей чек не підтверджений актом, в якому фіксуються свідки огляду та згода/незгода особи з показами приладу.

Відтак, суд вважає за недійсним проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, вчинений за допомогою пристрою Drager/

При цьому, слід зазначити, що суддя постановою від 21 серпня 2018 року направляв матеріали справи на доопрацювання з цих причин, однак Любомльський ВП ГУНП у Волинській області недоліки матеріалів справи не усунув.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов'язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що під час судового розгляду не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, а також наявності події правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 221, 245, 251, 268, 278, 280 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_2