Справа № 500/5042/18 Провадження № 3/500/1316/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О., ознайомившись розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1, що народився 05.01.1975 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в проколі про адміністративне правопорушення, 19 липня 2018 року о 04 год. 50 хв. ОСОБА_1 на території Ізмаїльського району на 230 км. траси М-15 здійснив злісну непокору законній вимозі поліцейського ОСОБА_2 при виконанні ними службових обов'язків відмовився передати поліцейському посвідчення водія для тимчасового вилучення в порядку ст. 265 -1 КУпАП при провадженні у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснював, що він дійсно не видав посвідчення водія поліцейському для його вилучення, однак вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, обґрунтовуючи тим, що у поліцейського не було законних підстав вилучати посвідчення водія, оскільки він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою зазначений протокол про адміністративне правопорушення просила розглянути за їх відсутності з урахуванням наданих раніше письмових пояснень.

Однак, незважаючи на невизнання вини притягуваним ОСОБА_1, його вина у злісній непокорі законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського згідно ст. 265 1 КУпАП передати водійське посвідчення для тимчасового вилучення в звязку з складанням протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Таким чином, вказані обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження з пояснень наданих в судовому засіданні ОСОБА_1 Таким чином суд дійшов висновку про доведеність обставин, що притягуваний ОСОБА_1 відмовився передати посвідчення водія для вилучення на вимогу поліцейського.

Зі змісту ч. 1 ст. 260 КУпАП вбачається, що випадках, прямо передбачених законами України, з метою забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення воді.

В свою чергу, зі змісту 1 ст. 265-1 КУпАП вбачається, що прямо передбачений випадок коли допускається вилучення посвідчення водія працівником уповноваженого підрозділу, а саме разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Таке вилучення є тимчасовим заходом забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення і застосовується до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення і супроводжується таке вилучення видаванням тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами.

Аналіз викладених норм дає змогу дійти висновку про те, що підставою для тимчасового вилучення посвідчення водія є наявність підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 406725, 19 липня 2018 року о 04:30 годині відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд наголошує, що тимчасове вилучення посвідчення водія за ч. 1 ст. 265 - 1КУпАП є застосуванням заходу забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, яке застосовується в момент його виявлення, у зв'язку з чим його застосування жодним чином не пов'язане із вирішенням питання про винуватість особи у вчиненні правопорушення, оскільки це питання вирішується в наступному судом. Тому складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за яке відповідно до КУпАП може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, є достатньою підставою вважати, що водієм вчинено порушення та достатньою підставою для тимчасового вилучення посвідчення водія. Таким чином, вимога поліцейського передати посвідчення водія для його вилучення була законною та обов'язковою для виконання.

Відповідно до усталеної судової практики, викладеної у абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р., зі змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 03.12.1997 р. № 12, згідно зі ст. 185 КпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції (Файл: QuickTime Movie (.mov) «») зафіксовані неодноразові повторення законної вимоги працівника поліції передати посвідчення водія для тимчасового вилучення, а також відмова притягуваного ОСОБА_1 виконати цю вимогу, що є злісною непокорою.

Оцінюючи вказівку про порушення діями притягуваного громадського порядку та моралі суд враховує те, що об'єктом складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління. Тобто суспільні відносини у сфері забезпечення моралі не є елементом складу даного правопорушення.

Крім того, диспозицією ст. 185 КУпАП не передбачені такі ознаки обєктивної сторони, як порушення громадського порядку та моралі, у зв'язку з чим суд вилучає вказівку про них з викладення опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів, дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1, суд вважає, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у звязку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворих стягнень, передбачених санкцією ст. 185 КУпАП, а саме таких стягнень, як громадські роботи, виправні роботи або адміністративний арешт.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40 -1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 01 січня 2018 року, що складає 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 280, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів грмадян, що складає 255 (двісті п'ятдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: ОСОБА_3