Справа № 296/6469/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2018 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Янчук Н.П., за участю секретаря судового засідання Батюх А.М., прокурора Канарського В.С., розглянувши адміністративну справу за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військова частина НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно протоколу №163 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 06.07.2018 року, ОСОБА_1 обіймаючи у період з 27.09.2016 року по 18.10.2016 року, а також з 10.12.2016 по 29.12.2016 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (т.в.о. начальника 102 окремого складу зберігання повітрянодесантної техніки та майна) , згідно ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Згідно зі ст.ст.29, 30, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник, зокрема, відповідає за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів, а також організовує та безпосередньо керує бойовою підготовкою, здійснює контроль за її ходом, об`єктивно оцінює досягнуті підлеглими результати, підбиває підсумки й заохочує кращих.
Вимогами ст.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.
У зв`язку з вищевикладеним, капітан ОСОБА_1 являється військовою посадовою особою Збройних Сил України, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, тобто особою, яка відповідно до пп. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Згідно ч.1 ст.1 Закону, пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону, реальним конфліктом інтересу є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками із фізичними чи юридичними особами.
Окрім цього, згідно ч.1 ст. 27 Закону особи, зазначені у підпунктах «а», в», «з» пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, не можуть мати у підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку із виконанням повноважень близькими їм особами.
Відповідно до ч. 4 ст. 20, ст. 20-1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військові посадові особи не можуть перебувати з близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності підлеглої особи від її начальника, у тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на службу, звільнення із служби, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням та у разі виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень військова посадова особа зобов`язана негайно доповісти про це своєму безпосередньому начальникові.
Аналогічні вимоги встановлені пунктом 99 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Президента України №1 153/2008 від 10 грудня 2008 року.
Відповідно до ст.ст.11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, капітан ОСОБА_1 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свято і непорушно додержуватися їх, неухильно дотримуватися самому та вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Встановлено, що згідно наказу від 27.09.2016 № 85 командир військової частини НОМЕР_2 убуваючи у чергову відпустку за 2015 рік в м.Чернігів на 20 діб, тимчасове виконання обов`язків командира військової частини покладені на капітана ОСОБА_1 - начальника відділення зберігання. А також згідно наказу від 12.12.2016 №138 ОСОБА_1 повторно призначено т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , на момент відпустки підполковника ОСОБА_2 , отже ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
Однак, відповідно до трудового договору від 02.02.2007 року, укладеного між командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останню призначено на посаду техніка наглядача адміністративно господарського відділення військової частини НОМЕР_1 термін договору безстроковий.
Пунктом 3 ч.1 ст.1 розділу 1 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що близькі особи це - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта.
Таким чином, капітан ОСОБА_1 в порушення ст.ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.28 Закону, достовірно знаючи, що у нього в прямому підпорядкуванні перебуває технік наглядач адміністративно господарського відділення військової частини НОМЕР_2 , його дружина ОСОБА_4 , тобто близька для його особа, і що у його службовій діяльності виник конфлікт інтересів, а саме суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якого може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень. і також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, з часу призначення останнього на займану посаду до часу складення протоколу про адміністративне правопорушення, не ужив жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника - командуючого Високомобільними десантними військами.
В ході проведення перевірки з даного приводу було надано запит до військової частини НОМЕР_1 для того, щоб з`ясувати чи звертався ОСОБА_1 до свого керівництва з повідомленням про наявний потенційний та реальний конфлікт інтересів у зв`язку з підпорядкуванням йому близької особи, а саме: дружини ОСОБА_4 , та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів під час преміювання своєї дружини, ОСОБА_4 , на що отримано відповідь, про те, що штатний командир військової частини НОМЕР_1 на той час підполковник ОСОБА_2 допускаючи ОСОБА_1 до тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 на час його чергової відпустки, був повідомлений та володів Інформацією про можливий конфлікт інтересів. Але самого змісту повідомлення колишнього командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 не надав.
В ході проведення перевірки встановлено, що будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 преміював свою дружину техніка адміністративно господарчого відділення ОСОБА_4 .
Наказ №132 від 23.12.2016 року «Про виплату доплати до заробітної плати за складність, напруженість у роботі працівниками ЗСУ військової частини НОМЕР_2 за грудень 2016» надав близькій особі, дружині, доплату в розмірі 50% від посадового окладу;
Наказ №134 від 23.12.2016 року «Про виплату доплати до посадового окладу працівникам ЗСУ військової частини НОМЕР_2 за грудень 2016» надав близькій особі, дружині, надбавку за підтримання високої бойової готовності в розмірі 50% від посадового окладу (за листопад 2016 року);
Наказ №133 від 23.12.2016 року «Про виплату премії працівникам ЗСУ військової частини НОМЕР_1 за грудень 2016 року» надав близькій особі, дружині надбавку до заробітної плати в сумі 942,21 грн., за особистий внесок у загальні результати роботи працівникам ЗСУ (за грудень 2016);
З матеріалів перевірки встановлено, що ОСОБА_1 достовірно знаючи про безпосередню підпорядкованість своєї дружини ОСОБА_4 , як техніка адміністративно господарчого відділення підписував накази про її преміювання, тобто використовуючи своє службове становище, а саме т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , діяв в супереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції» з метою одержання матеріального блага, а саме: грошової премії для близької особи, тобто дружини ОСОБА_4 .
З даних матеріалів перевірки вбачається наявний факт суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, як т.в.о. командира військової частини, який полягає у неповідомленні свого керівництва в умовах потенційного конфлікту інтересів під час роботи його дружини - ОСОБА_1 техніком адміністративно господарчого відділення, яка безпосередньо підпорядкована своєму чоловіку ОСОБА_1 , та вчиненням дій в умовах реального конфлікту інтересів під час преміювання своєї дружини ОСОБА_4 .
Таким чином, під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , незважаючи на встановлені наведеними вище правовими нормами вимоги, не вжив передбачених законом заходів для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, письмово (або іншим способом) не повідомив письмово командира про наявний у нього потенційний та реальний конфлікт інтересів в стані безпосереднього підпорядкування йому близької особи, а саме дружини - ОСОБА_4 , яка являється техніком адміністративно-господарчого відділення військової частини НОМЕР_1 , та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів під час надання премій останній, чим порушив вимоги, що передбачені ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів).
Відповідно протоколу №156 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , обіймаючи у період з 27.09.2016 року по 18.10.2016 року, а також з 10.12.2016 по 29.12.2016 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (т.в.о. начальника 102 окремого складу зберігання повітрянодесантної техніки та майна) , згідно ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Згідно зі ст. ст. 29, 30, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник, зокрема, відповідає за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів, а також організовує та безпосередньо керує бойовою підготовкою, здійснює контроль за її ходом, об`єктивно оцінює досягнуті підлеглими результати, підбиває підсумки й заохочує кращих.
Вимогами ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.
У зв`язку з вищевикладеним, капітан ОСОБА_1 являється військовою посадовою особою Збройних Сил України, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, тобто особою, яка відповідно до пп. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
У відповідності до ч.1 ст.28 Закону, особи, визначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Згідно ч.1 ст.1 Закону, пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону, реальним конфліктом інтересу є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками із фізичними чи юридичними особами.
Окрім цього, згідно ч.1 ст.27 Закону особи, зазначені у підпунктах «а», «в»-«з» пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, не можуть мати у підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку із виконанням повноважень близькими їм особами.
Відповідно до ч.4 ст.20, ст.20-1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військові посадові особи не можуть перебувати з близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності підлеглої особи від її начальника, у тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на службу, звільнення із служби, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням та у разі виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень військова посадова особа зобов`язана негайно доповісти про це своєму безпосередньому начальникові.
Аналогічні вимоги встановлені пунктом 99 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року.
Відповідно до ст.ст.11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст., 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, капітан ОСОБА_1 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свято і непорушно додержуватися їх, неухильно дотримуватися самому та вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Встановлено, що згідно наказу від 27.09.2016 року №85 командир військової частини НОМЕР_1 убуваючи у чергову відпустку за 2015 рік в м.Чернігів на 20 діб, тимчасове виконання обов`язків командира військової частини покладені на капітана ОСОБА_1 - начальника відділення зберігання. А також згідно наказу від 12.12.2016 року №118 ОСОБА_1 повторно призначено т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , на момент відпустки підполковника ОСОБА_2 , отже ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
Однак, відповідно до трудового договору від 02.02.2007 року укладеного між командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останню призначено на посаду техніка наглядача адміністративно господарського відділення військової частини НОМЕР_1 термін договору безстроковий.
Пунктом 3 ч.1 ст.1 розділу 1 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що близькі особи це - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта.
Таким чином, капітан ОСОБА_1 в порушення ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 28 Закону, достовірно знаючи, що у нього в прямому підпорядкуванні перебуває технік наглядач адміністративно господарського відділення військової частини НОМЕР_2 , його дружина ОСОБА_4 , тобто близька для його особа, і що у його службовій діяльності виник конфлікт інтересів, а саме суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якого може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, з часу призначення останнього на займану посаду до часу складення протоколу про адміністративне правопорушення, не ужив жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника - командуючого Високомобільними десантними військами.
В ході проведення перевірки з даного приводу було надано запит до військової частини НОМЕР_2 для того, щоб з`ясувати чи звертався ОСОБА_1 до свого керівництва з повідомленням про наявний потенційний та реальний конфлікт інтересів у зв`язку з підпорядкуванням йому близької особи, а саме: дружини ОСОБА_4 , та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів під час преміювання своєї дружини, ОСОБА_4 , на що отримано відповідь, про те, що штатний командир військової частини НОМЕР_1 на той час підполковник ОСОБА_2 допускаючи ОСОБА_1 до тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 на час його чергової відпустки, був повідомлений та володів інформацією про можливий конфлікт інтересів. Але самого змісту повідомлення колишнього командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 не надав.
В ході проведення перевірки встановлено, що будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 преміював свою дружину техніка адміністративно господарчого відділення ОСОБА_4 .
Наказ №132 від 23.12.2016 року «Про виплату доплати до заробітної плати за складність, напруженість у роботі працівниками ЗСУ військової частини НОМЕР_2 за грудень 2016» надав близькій особі, дружині, доплату в розмірі 50% від посадового окладу;
Наказ № 134 від 23.12.2016 року «Про виплату доплати до посадового окладу працівникам ЗСУ військової частини НОМЕР_2 за грудень 2016» надав близькій особі, дружині, надбавку за підтримання високої бойової готовності в розмірі 50% від посадового окладу (за листопад 2016 року);
Наказ №133 від 23.12.2016 року «Про виплату премії працівникам ЗСУ військової частини НОМЕР_1 за грудень 2016 року» надав близькій особі, дружині надбавку до заробітної плати в сумі 942,21 грн., за особистий внесок у загальні результати роботи працівникам ЗСУ (за грудень 2016);
З матеріалів перевірки встановлено, що ОСОБА_1 достовірно знаючи про безпосередню підпорядкованість своєї дружини ОСОБА_4 , як техніка адміністративно господарчого відділення підписував накази про її преміювання, тобто використовуючи своє службове становище, а саме: т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , діяв в супереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції» з метою одержання матеріального блага, а саме: грошової премії для близької особи, тобто дружини ОСОБА_4 .
З даних матеріалів перевірки вбачається наявний факт суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, як т.в.о. командира військової частини, який полягає у неповідомленні свого керівництва в умовах потенційного конфлікту інтересів під час роботи його дружини - ОСОБА_1 техніком адміністративно господарчого відділення, яка безпосередньо підпорядкована своєму чоловіку ОСОБА_1 , та вчиненням дій в умовах реального конфлікту інтересів під час преміювання своєї дружини ОСОБА_4 .
Таким чином, під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , незважаючи на встановлені наведеними вище правовими нормами вимоги, не вжив передбачених законом заходів для запобігання та врегулюванню конфлікту інтересів, письмово(або іншим способом) не повідомив командира про наявний у нього потенційний та реальний конфлікт інтересів в частині безпосереднього підпорядкування йому близької особи, а саме дружини - ОСОБА_4 , яка являється техніком адміністративно господарчого відділення військової частини НОМЕР_1 , та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів під час надання премій останній, чим порушив вимоги, що передбачені ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП ( Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів).
В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП не визнав. Зазначив, що дійсно у військовій частині НОМЕР_1 працювала ОСОБА_4 , яка є його дружиною та це був загальновідомий факт. Будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підписував накази про преміювання не тільки своєї дружини, як техніка адміністративно господарчого відділення, але і інших працівників частини, які працюють на контракті, оскільки на нього були покладені такі повноваження. Відмовитись від виконання покладених на нього повноважень він не мав права. Преміювання проводилось із загального фонду економії частини відповідно до рапортів начальників відділів в залежності від посадового окладу та кількості відпрацьованих днів, будь-яких переваг своїй дружині перед іншими працівниками частин не надавав. Під час виконання службових обов`язків був повідомлений командир військової частини підполковник ОСОБА_2 , про роботу у військовій частині його дружини.
Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший інтерес таких осіб або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.
За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.
Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.
Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно ч.1 ст.172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікуту інтересів.
Згідно ч.2 ст.172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій при прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
Під реальним конфліктом інтересів, відповідно до примітки 2 ст.172-7 КУпАП, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
З матеріалів адміністративної справи встановлено наступне.
Відповідно до трудового договору від 02.02.2007 року, укладеного між командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останню призначено на посаду техніка наглядача адміністративно господарського відділення військової частини НОМЕР_1 , термін договору безстроковий.
Згідно наказу від 27.09.2016 року №85 командир військової частини НОМЕР_1 убуваючи у чергову відпустку на 20 діб, тимчасове виконання обов`язків командира військової частини покладені на капітана ОСОБА_1 начальника відділення зберігання. Згідно наказу від 12.12.2016 року №118 ОСОБА_1 повторно призначено т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , на період відпустки підполковника ОСОБА_2 .
В суді допитаний в якості свідка ОСОБА_2 підтвердив, що він як штатний командир військової частини НОМЕР_1 , допускаючи ОСОБА_1 до тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 на час його чергової відпустки, був повідомлений та володів інформацією про можливий конфлікт інтересів. Однак, покласти виконання обов`язків командира на іншого офіцера не було можливості, а тому ним було прийнято рішення про покладення обов`язків командира частини на ОСОБА_1 .
Як вбачається з наказів Командира військової частин НОМЕР_1 №132 від 23.12.2016 року, №133 від 23.12.2016 року, №134 від 23.12.2016 року, за підписом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ОСОБА_1 , для заохочення працівників військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу Міністра оборони від 24.01.2006 року №28, Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298, Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1995 року №167, працівникам Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 в тому числі техніку адміністративно-господарського відділення ЗСУ ОСОБА_4 нарахована та виплачена за листопад 2016 року надбавка в розмірі 50 відсотків від посадового окладу, нарахована та виплачена за грудень 2016 року доплата в розмірі 50 відсотків від посадового окладу, нарахована та виплачена премія за грудень 2016 року.
Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 підписуючи накази про надання надбавок та премій працівнику Збройних Сил України ОСОБА_4 , будь-яких переваг по відношенню з іншими працівниками військової частини НОМЕР_1 не надавав.
Як вбачається зі змісту протоколів, в них лише маються загальні посилання на дії ОСОБА_1 . При цьому, в протоколах не зазначено в чому саме полягає суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими чи представницькими повноваженнями, яким чином це вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийнятого ним рішення, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконня вказаних повноважень.
Підписанння ОСОБА_1 наказів про виплату доплат до заробітної плати та премій працівникам військової частини НОМЕР_1 у даному випадку є прямий службовий обов`язок ОСОБА_1 як ТВО командира вйськової частини НОМЕР_1 .
Доказів прийняття ОСОБА_1 одноособового рішення, а саме підписання наказів, з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг, або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб, немає. Також відсутні дані про наявність суперечностей між його приватним інтересом та службовими повноваженнями під час прийняття наказів. Діяння ОСОБА_1 , які викладені в протоколах не впливали на об`єктивність результатів діяльності останнього. Тобто, накази про нарахування та виплату доплат до заробітної плати та премій не є такими, що приймались в умовах реального конфлікту інтересів, відсутня суб`єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов`язковою складовою будь-якого правопорушення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Таким чином, проводячи аналіз матеріалів адміністративного правопорушення, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня наявність конфлікту інтересів, та умисел на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_1 особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.283, 284, 247 п.1, ст.172-7 КУпАП, ст.1, ст.28 Закону України «Про запобігання корупції»,
П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Cуддя Н. П. Янчук