Справа № 645/4060/18
Провадження № 3/645/1516/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Кривеженко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнала, просила її виправдати та притягнути інспектора до дисциплінарної відповідальності, та пояснила, що 14 липня 2018 року вдень вона із чоловіком поїхали на день народження до їх знайомого. Вона розуміла, що ввечері їм необхідно буде повертатися додому, тому спиртні напої вона не вживала. Вони з чоловіком зупинились біля кіоску, проте чоловіку стало погано та він пішов додому, а до неї підійшли співробітники поліції та їм здалось, що вона перебуває в стані алкогольного спяніння, оскільки в неї були червоні очі. Проте напередодні вона не спала вночі, була втомлена, саме тому в неї були червоні очі, в звязку із чим співробітники поліції подумали, що вона перебуває в стані алкогольного спяніння. Їй було запропоновано проти освідоцтво на місці зупинки, однак спочатку вона відмовилась в присутності двох понятих, проте потім вона погодилась. В трубочку вона дихала два рази. Перший раз прилад нічого не показав, тому їй сказали ще раз подихати в нього та вже після того, як вона другий раз подихала в прилад, останній показав результат 1,85 проміле. ОСОБА_2 зазначала, що вона в житті не вживала стільки алкоголю та чому результат тесту був позитивний їй невідомо.

Присутній в судовому засіданні захисник притягуваної адвокат ОСОБА_3 просив ОСОБА_2 виправдати та притягнути інспектора до дисциплінарної відповідальності, а також пояснив, що спеціальний технічний засіб «Drager 6810», який використовувався інспектором поліції для визначення стану спяніння ОСОБА_2, в наказі МВС України від 01 березня 2010 року № 33 відсутній. Оскільки перевірка водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння проводилася за допомогою даного приладу, то його показники не можуть вважатися допустимим доказом. Крім того захисник зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення містить розбіжності, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 керувала автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, після чого в цьому ж протоколі вказується, що остання керувала автомобілем в стані алкогольного спяніння, проте відмова від проходження освідоцтва та керування автомобілем в стані алкогольного спяніння мають різний склад правопорушення. Крім того в своїх поясненнях свідки вказують, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовилась від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння, проте в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів вони засвідчують результат тесту. Також, ОСОБА_2 двічі дихала в спеціальний технічний прилад «Drager», що є недопустимим, оскільки даний мундштук, в який необхідно дихати використовується лише один раз, а як пояснила ОСОБА_2 вона дихала в нього двічі та перший раз прибор нічого не показав, а на другий вже засвідчив результат 1,85 проміле.

В судовому засіданні інспектор роти № 4 батальйону № 2 взводу № 2 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_4 пояснив, що того дня він заступив на нічне патрулювання. до них надійшов виклик, в якому особа повідомляла що водій керує автомобілем нібито в стані алкогольного спяніння. Ними було виявлено на території Немишлянського району автомобіль, який виїжджаючи зачепив боком, якої саме сторони інспектор не памятає, стовп, в результаті чого на автомобілі відпало бокове дзеркало. Після зупинки автомобіля за його кермом було виявлено притягувану ОСОБА_2 В розмові з водієм інспектор виявив в неї ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Водієві було запропоновано одразу пройти освідоцтво на місці зупинки транспортного засобу, проте спочатку остання відмовилась, після того як були залучені свідки в їх присутності водієві ще декілька разів було запропоновано пройти освідоцтво, проте ОСОБА_2 знову ж вже при свідках відмовилась від його проходження, але потім погодилась та пройшла освідоцтво за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, результат тесту був позитивний. Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» був виданий йому на роботі відповідним відділом, він знаходиться в кейсі, в якому також є мундштуки (трубочки) для проходження тесту, даний прилад має сертифікат, в якому і зазначена його назва саме «Drager Alcotest 6810». Мундштук (трубочка) для проходження тесту запаковані та відкриваються на місці безпосередньо перед проведенням огляду на стан алкогольного спяніння. Також інспектор пояснив, що в протоколі дійсно мається невелика помарка в написанні алкотестера, освідоцтво притягуваної проводилось за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810». Крім того, інспектор пояснив, що при складанні протоколу він був не один та пояснення від свідків відбирав його напарник. Чому його напарник не відібрав у свідків пояснення що притягувана ОСОБА_2 погодилась та в їх присутності пройшла освідоцтво інспектор Ємельянов В.В. пояснити не зміг. Також інспектор вказував, що ОСОБА_2 продувала «Drager Alcotest 6810» лише один раз, так як цього вимагає інструкція. Коли вона подихала в мундштук вставлений до приладу «Drager Alcotest 6810» проте на дисплей приладу вивелось повідомлення "Недостатній обсяг", після чого інспектором натиснуто кнопку і повторено вимірювання, в результаті якого у притягуваної у видихаємому повітрі виявлено вміст алкоголю.

Судом було здійснено виклики свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак останні до суду не зявилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були сповіщені своєчасно належним чином, що підтверджується повідомленнями з відміткою «Укрпошти» про отримання судових повісток.

Вислухавши пояснення притягуваної, її захисника, інспектора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 липня 2018 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_2 по вулиці Немишлянській, 218 в м. Харкові, керувала автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак JMG879 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drаger 6810» в присутності двох свідків, який показав результат 1,85 0/00.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 14 Закону України « Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до п. 9 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 15 розділу ІІ Інструкції, за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п.16 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також цифровими показниками спеціального технічного засобу «DrаgerAlcotest 6810» № ARBL-0907 тест № 2717, за результатами якого у ОСОБА_2 виявлено 1,85 проміле, вказані в акті свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засвідчили результат тесту ОСОБА_2, дані свідки також зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 201485 від 15.07.2018 року.

Відповідно до п. 7 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Квитанція тестування на алкоголь до протоколу засвідчує результат тесту ОСОБА_2 1,85 проміле, час проведення тесту 14.07.2018 року 23 год. 38 хв.. Вказана квитанція містить підпис ОСОБА_2, працівника поліції. Вважаю вказану квитанцію допустимим доказом, є читабельною, з якої чітко вбачається кількість проміле, жодних сумнівів щодо її змісту не виникає.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 201485 від 15 липня 2018 року, який суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 266 КУпАП; рапортом інспектора роти № 4 батальйону № 2 взводу № 2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4

Дослідивши докази по справі про адміністративне правопорушення суд вважає наступне: при складанні зазначеного адміністративного матеріалу працівниками поліції не було допущено неповноту чи необєктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Також, слід зазначити, що при складанні протоколу ОСОБА_2 розяснювались її права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки автомобіля, проведення огляду на стан сп'яніння чи складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Також до адміністративного матеріалу було додані дані, що містяться на диску з відеозаписом з подіями, що були зафіксовані на нагрудні бодікамери співробітників УПП, які документували адміністративне правопорушення водія ОСОБА_2 при складанні протоколу серії БР № 201485 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 15 липня 2018 року.

При розгляді справи були переглянуті дані відеозаписи, з яких вбачається, що в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП водій ОСОБА_2 пройшла освідоцтво на місці зупинку транспортного засобу в присутності двох свідків.

Доводи захисника щодо того, щодо неможливості використання приладу «Drаger Alcotest 6810» для встановлення стану алкогольного спяніння не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 чинного, у тому числі на час складання протоколу, наказу МВС України від 01 березня 2010 року № 33, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2010 року за № 262/17557, до переліку спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння серед інших відноситься газоаналізатор «Alcotest 6810». Відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 6810» його повна назва «Drager Alcotest 6810».

Як видно з матеріалів справи, тестування на алкоголь від 14 липня 2018 року було здійснено технічним засобом «Drager Alcotest 6810» (ARBL-0907).

Таким чином враховуючи те, що використання «Газоаналізаторf Drager Alcotest 6810» є можливим та наказом, який є чинний встановлено використання такого алкотестеру, суд не погоджується з доводами захисника притягуваної щодо порушення порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Також необхідно зазначити те, що ОСОБА_2 має захисника - адвоката ОСОБА_3, який в свою чергу у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має право звернутися з адвокатським запитом до органів державної влади стосовно надання інформації стосовно правомірного використанню працівниками поліції «Газоаналізатори Drager Alcotest 6810».

Однак, в судовому засіданні ані ОСОБА_2, ані її захисник ОСОБА_3 не навели жодного доказу, на підтвердження того, що працівниками поліції неправомірно використовуються «Газоаналізатори Drager Alcotest 6810» під час огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння.

На підставі викладеного, доводи на які посилається захисник є припущенням та не підтверджені відповідними доказами по справі.

Що стосується доводів притягуваної та її захисника, що мундштук використовувався два рази та перший раз прилад нічого не показав необхідно зазначити наступне.

Інструкцією з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 6810» визначено, що

якщо обсяг проби занадто малий, на дисплей виводиться повідомлення "Недостатній обсяг". Подається короткий звуковий сигнал і блимає червоний індикатор. Для цього необхідно натиснути кнопку і повторити вимірювання. Через 4 секунди прилад буде готовий до вимірювання. При недостатньому видиху, наприклад, при різкій зупинці або всмоктуванні в кінці відбору проби, на дисплеї показується: "ОСОБА_2 перерваний". Подається короткий звуковий сигнал і блимає червоний індикатор. Необхідно натиснути кнопку і повторити вимірювання. Період часу, через який прилад буде знову готовий до вимірювання, складає від 4 до 30 секунд.

Як вбачається з переглянутого відеозапису після того, як інспектор надав ОСОБА_2 для дихання прилад остання в нього подула, проте на дисплей приладу вивелось повідомлення "Недостатній обсяг", після чого інспектор натиснув кнопку і повторив вимірювання, що відповідає вимогам інструкції з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 6810».

Доводи притягуваної ОСОБА_2 та її захисника щодо притягнення інспектора до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованими. Необхідно зауважити, що згідно розділу V частини 6 пункту 20 положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України 06 листопада 2015 року № 73 (у редакції Наказу Національної поліції України 31 жовтня 2016 року № 1114) керівник Департаменту патрульної поліції вирішує в установленому порядку питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських, у тому числі працівників Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені ним, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Необхідно зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Крім того, згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, судом вирішувалося питання про вжиття до притягуваної більш мякого покарання, а саме передача матеріалів на розгляду громадської організації або трудового колективу, або малозначність вчиненого правопорушення обмежившись усним зауваженням, однак враховуючи, що ОСОБА_2 було зупинено за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, крім того, як зазначено в протоколі остання не працює, що позбавляє суд можливості вирішити питання про передачу матеріалів на розгляду громадської організації або трудового колективу, остання нехтує вимогами закону, порушує Правила дорожнього руху України та скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також враховуючи те, що хоча на даний час своїми діями остання не завдала значної шкоди відносинам в сфері регулювання дорожнього руху, проте, як вже зазначалось вище у рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування більш мякого покарання.

Матеріали справи містять достатньо належних доказів про те, що у діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, відсутність обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2018 року.

Суддя -