КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника БондараВ.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу зі змінами захисника Бондара ВячеславаМиколайовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 02 липня 2018 року, о 14 год. 40 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 по Гостомельському шосе, 1, у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість, рухливість ходи. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник Бондар В.М. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження стосовно ОСОБА_2, посилаючись на те, що останній не причетний до вчиненого адміністративного правопорушення.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник зазначив, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у його відсутності, а копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вручено лише 13 серпня 2018 року, тоді як подано апеляційну скаргу 14 серпня 2018 року, а тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що 03 серпня 2017 року у ОСОБА_2 викрадено гаманець з документами, серед яких було водійське посвідчення №ВХР440420. Вказаний номер посвідчення не відповідає зазначеному у протоколі, а вказаний у протоколі автомобіль ніколи не перебував у власності ОСОБА_2

Зазначав, що зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського особа зовні не схожа з особою на фото водійського посвідчення.

Також апелянт посилався на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто у відсутності та без виклику правопорушника, що свідчить про порушення права на захист останнього.

Зазначав, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2, суддею місцевого суду не враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду захисник Бондар В.М. змінив вимоги апеляційної скарги, та просив скасувати постанову судді місцевого суду і прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи ОСОБА_2, та його захисника Бондара В.М., які просили поновити строк апеляційного оскарження задовольнити апеляційну скаргу зі змінами, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційна скарга зі змінами підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що дані про вручення ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови відсутні. Як убачається з наявної у справі заяви, копію постанови суду першої інстанції вручено захиснику Бондару В.М. в інтересах ОСОБА_2 13 серпня 2018 року, тоді як подано апеляційну скаргу 14 серпня 2018 року.

З урахуванням наведеного, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_2 або його захиснику у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи вказаних про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02 липня 2018 року, цього ж дня о 14 год. 40 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 по Гостомельському шосе, 1, у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість, рухливість ходи. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил.

Як убачається з протоколу, особу водія встановлено на підставі посвідчення водія КХА175455.

Згідно мотивувальної частини постанови, суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Разом з тим, в постанові не наведено конкретних доказів на обґрунтування такого висновку, наявним у справі про адміністративне правопорушення матеріалам місцевим судом оцінки надано не було.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що посвідчення, на підставі якого працівники поліції встановили особу на місці зупинки транспортного засобу, ним втрачене, а вказаний у постанові автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, ніколи йому не належав, він не мав довіреності на право керування цим транспортним засобом і ніколи не був за його кермом.

Вказані пояснення ОСОБА_2 підтверджуються доданими до апеляційної скарги та дослідженими під час апеляційного розгляду документами.

Так, як убачається з довідки начальника територіального сервісного центру №3245 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №Т-35 від 10 жовтня 2018 року, згідно даних національної автоматизованої системи Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2 було видано посвідчення водія НОМЕР_3 від 08 серпня 2017 року. Попереднє посвідчення водія НОМЕР_2 від 08 квітня 2000 року втрачене та поставлено на облік викрадених/загублених документів.

Згідно довідки начальника територіального сервісного центру №3247 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №991 від 22 вересня 2018 року, станом на 22 вересня 2018 року за ОСОБА_2, не зареєстровано автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1.

У судовому засідання під час апеляційного розгляду досліджено наявний у справі відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому засобами відеореєстрації зафіксовано процедуру зупинки 02 липня 2018 року о 14 год. 40 хв. інспекторами поліції автомобіля «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 та складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія вказаного транспортного засобу за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. Як убачається з даного відеозапису, особу водія, що перебував за кермом автомобіля «Фольксваген», встановлено на підставі наданого ним посвідчення водія на ім'я ОСОБА_2 Паспортних даних під час встановлення особи інспектором поліції перевірено не було. З вказаного відеозапису убачається, що за кермом перебував не ОСОБА_2, а інша за віком та зовнішністю особа.

З наведеного убачається, що особу правопорушника під час складення проколу про адміністративне правопорушення встановлено лише на підставі посвідчення водія. Інспектор поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, не пересвідчився у дійсності водійського посвідчення особи, відносно якої складається протокол, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Даних на спростування доводів ОСОБА_2 про те, що адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинено іншою особою, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

На допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду уваги не звернув, та розглянувши справу у відсутності ОСОБА_2, належним чином не перевірив обставини справи, які мають суттєве значення для її повного та об'єктивного розгляду, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням того, що вина у вчиненні саме ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого с. 1 ст. 130 КпАП України свого підтвердження не знайшла та спростовується наявністю інших фактичних обставин та доказів, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є обгрунтованими, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника БондараВячеслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику БондаруВячеславу Миколайовичу в інтересах ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу зі змінами захисника Бондара Вячеслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року відносно ОСОБА_2 скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В.Мельник