Справа № 754/7081/18 Суддя в І-й інстанції Саламон О.Б.
Провадження № 33/824/459/2018 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю захисника ОСОБА_2 іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2018,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, встановлених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, 17 травня 2018 року близько 16 години 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Бальзака, від вулиці Цвєтаєвої в бік вулиці Милославської у м. Києві, не будучи уважним, не врахував дорожньої обстановки та виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки та скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Фокус» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який виїжджав з прилеглої території, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та порушень п.п.2.3б, 11.3, 1.1 дод. 2 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій указав, що під час розгляду справи не було враховано його пояснень та його представника щодо неналежного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме вказав, що п. «11 додаток 2» взагалі відсутній в Правилах дорожнього руху, а тому даний недолік вже є підставою для направлення протоколу на доопрацювання, тому що суд не в праві робити виправлення у проколі, а працівник поліції вбачає порушення неіснуючого пункту ПДР. Зазначив, що водій ОСОБА_3 при розгляді справи в суді першої інстанції вказав, що йому заважали виїхати автомобілі, припарковані у заїзді в двір. Проте, дані твердження спростовуються схемою ДТП, яка була підписана без зауважень учасниками. Ширина дороги, відповідно до схеми ДТП складає 5,8 метрів, що повністю відповідає нормами ДСТУ. Інших автомобілів у проїзді на схемі не зазначено. А тому, з огляду на те, що водій автомобіля « Форд Фокус» ОСОБА_3 виїжджав з двору, вважає, що саме він порушив п.п.10.1 та 10.2 ПДР України, оскільки в схемі ДТП вказано, що біля заїзду було припарковано два автомобілі, то ОСОБА_6, у відповідності до п. 11.3 ПДР України робив маневр саме об'їзду автомобілів. Просив винести постанову, якою справу щодо ОСОБА_6 направити на дооформлення.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак, оскільки на момент розгляду справи закінчилися передбачені ст. 38 КУпАП строки, провадження у цій справі закрите з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_2, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а постанову судді без змін;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення стверджуються зібраними у справі доказами, зокрема:

схемою місця ДТП, із якої вбачаються наступні обставини: дорожню обстановку у місці ДТП, розташування автомобілів після їх зіткнення, місце зіткнення автомобілів, напрямки руху обох автомобілів;

поясненнями обох водіїв щодо обставин ДТП;

іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суддя дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час з'ясування обставин ДТП обидва водії погодились із зазначеною вище схемою місця ДТП. Також вони погодились із цією схемою в суді апеляційної інстанції. У зв'язку із цим зазначену схему ДТП суд визнає належним і допустимим доказом. Оцінюючи пояснення обох водіїв, суд вважає достовірними пояснення водія ОСОБА_3, оскільки вони підтверджуються вказаною вище схемою ДТП. Зазначеними вище доказами, на думку суду, доводиться те, що у заданій вище дорожній обстановці водій ОСОБА_6 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, на дорозі з двостороннім рухом, за відсутності обставин, передбачених п.11.3 ПДР України та за відсутності обставин, передбачених розділом 34 ПДР України виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши при цьому суцільну вузьку смугу, передбачену п.1.1. додатку 2 та розділом 34 ПДР України, де допустив зіткнення із транспортним засобом, який здійснив виїзд на цю смугу руху. Наведене вказує на правильність висновків судді місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.2.3 б, 11.3 ПДР України та п.1.1 додатку 2 ПДР України. Оскільки на момент розгляду справи суддею Деснянського районного суду м. Києва закінчився передбачений ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення, суддею прийняте обґрунтоване рішення про закриття провадження із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності пункту 11 додаток 2 ПДР України не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді вказується на порушення п.1.1 додатку 2, тобто заборони перетинання суцільної вузької лінії дорожньої розмітки.

Не ґрунтуються як на вимогах нормативних документів, так і на матеріалах справи доводи апеляційної скарги в частині порушення водієм ОСОБА_3 п.п.10.1 та 10.2 ПДР України, що перебуває у прямому причинному зв'язку із зіткненням транспортних засобів. На думку суду, цих порушень у діях водія ОСОБА_3 не вбачається. Так, виїжджаючи з двору водій ОСОБА_3 не створив будь-яких перешкод транспортним засобам, які рухалися із дотриманням вимог ПДР України по вул. Оноре де Бальзака від вул. Марини Цвєтаєвої в напрямку вул. Милославської, оскільки транспортні засоби, які рухалися по цій вулиці в указаному напрямку в момент виїзду стояли, один із автомобілів надав перевагу у русі ОСОБА_3 для звільнення останнім необхідного місця проїзду. Цими діями ОСОБА_3 не створив перешкоди чи небезпеки у русі також і автомобілю під керуванням ОСОБА_6, оскільки в момент виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_3Є, із двору цей автомобіль перебував поза іншими автомобілями, один із яких був припаркований, а інший надавав перевагу в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_3 Наведене вказує на відсутність у діях водія ОСОБА_3 порушень вимог п.п.10.1 та 10.2 ПДР України.

Суд звертає увагу на те, що у наведеній вище дорожній обстановці зіткнення транспортних засобів відбулося на зустрічній для водія ОСОБА_6 смузі руху, тобто на смузі руху в напрямку вул. М. Цвєтаєвої, за умови, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 перебував на цій смузі руху, не створював будь-кому перешкоди чи небезпеки у русі та рухався на цей момент без порушень вимог ПДР України. Зіткнення транспортних засобів відбулося внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 11.3 ПДР України та перетинання суцільної вузької лінії 1.1. додатку 2 ПДР України без передбачених Розділом 34 ПДР України причин. При цьому суд визнає такими, які не ґрунтуються на вимогах нормативних документів посилання ОСОБА_6 про законність його виїзду на смугу зустрічного руху, оскільки автомобіль, який надавав перевагу в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_3 не можливо визнати нерухомою перешкодою, що вказує на відсутність підстав для виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на зустрічну смугу руху із перетинанням при цьому суцільної вузької лінії 1.1. додатку 2 ПДР України. Таким чином, порушення водієм ОСОБА_6 зазначених вище вимог ПДР України призвело до зіткнення автомобіля під його керуванням на зустрічній для нього смузі руху із автомобілем під керуванням ОСОБА_3, який рухався на момент зіткнення без порушення вимог ПДР України. Це вказує на те, що порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.2.3 б, 11.3 ПДР України та п.1.1 додатку 2 ПДР України перебуває у прямому причинному зв'язку із зіткненням та наступним пошкодженням транспортних засобів і свідчить про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанов без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька