Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/73/2018
Категорія: ч.1 ст. 130, ст. ст. 173, 185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 квітня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року

ОСОБА_2,яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.ст. 173, 185 КУпАП, та, на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 21 травня 2017 року, приблизно о 20.10 год., керувала автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Видубицькій при з'їзді на Набережне шосе в м. Києві у стані алкогольного сп'яніння, ступінь якого 2,17%, чим порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2, приблизно о 20.29 год., на законну вимогу інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 вийти з автомобіля та пред'явити документи, що посвідчують її особу, відштовхнула останнього та під час затримання вдарила його рукою в область обличчя, чим вчинила злісну непокору законній вимозі працівника поліції. При цьому, перебуваючи в громадському місці за вищевказаних обставин, ОСОБА_2 гучно висловлювалась на адресу патрульного поліцейського ОСОБА_3 нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, а справу щодо неї закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Окрім цього ОСОБА_2 звернулась до суду апеляційної інстанції із клопотанням, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст.ст. 173, 185 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що адміністративне стягнення, якому її було піддано постановою суду від 12.07.2017 року, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зокрема, як зазначає у своїй скарзі скаржниця висновки суду про визнання її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в суді першої інстанції вона надала пояснення про те, що автомобілем не керувала, так як у неї немає водійського посвідчення; за кермо пересіла включити аварійку, оскільки автомобіль був зупинений її подругою на з'їзді, що могло стати перешкодою для проїзду інших у автомобілів; двигун автомобіля заведений не був, а подруга в цей час, разом зі спеціально викликаним драйвером, поїхала за пальним, оскільки датчик в автомобілі вказував на його відсутність. Майже одразу після того, як вона, ОСОБА_2, пересіла за кермо, до неї підійшов патрульний поліцейський, постукав у вікно, а потім відчинив передні двері авто зі сторони водія та сказав вийти з авто та пред'явити документи. На це вона пояснила, що не являється водієм, чекає на подругу та драйвера, проте, сказане нею було проігноровано і їй підвищеним тоном ще раз наказано вийти з авто та пред'явити документи.

Після повтору ситуації ще раз, патрульний поліцейський, взявши її за голову із застосуванням фізичної сили витяг з авто та закував у кайданки, супроводжуючи це словами, що її затримають, проведуть обшук і т.п.

Вказуючи на ці та інші дії патрульних поліцейських, скаржник вважає їх незаконними, оскільки її було затримано не в момент керування автомобілем, а коли автомобіль знаходився в нерухомому стані, із застосуванням насильства, для чого не було жодних підстав, згідно із Законом України «Про національну поліцію».

Крім цього, у скарзі звертається увага на те, що порушення законодавства, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копію якого патрульними їй надано не було, з тією мотивацією, що вона відмовилась його підписувати, чим були порушені вимоги ст. 268 цього Кодексу.

Також скаржник вважає недоведеним та таким, що суперечить фактичним обставинам справи, висновок суду про те, що вона перебувала у стані алкогольного сп'яніння, оскільки: на місці затримання жодного разу будь-яким поліцейським їй не було запропоновано пройти огляд або тестування на алкогольне сп'яніння, а це було зроблено лише у відділі поліції на Московській, 6 за її добровільною згодою у присутності двох свідків: її подруги ОСОБА_4 та власника автомобіля ОСОБА_5; її прохання показати сертифікат відповідності приладу та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого її будуть тестувати, було проігноровано; поставити свій підпис на підтвердження проходження нею алкотесту в жодному документі чи протоколі свідків не просили; нею була висловлена готовність пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, однак всупереч цьому співробітники поліції не супроводили її до медичного закладу, а склали протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, дані про стан її алкогольного сп'яніння, на думку апелянта, не можуть вважатися достовірними та бути прийнятими до уваги, оскільки були отримані зі значними порушеннями процесуальних норм.

З приводу звинувачень у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. ст. 173 і 185 КУпАП, скаржник посилається на те, що дізналась про них лише в ході судового засідання. Порушення за даними статтями місця не мали і не могли мати, зважаючи на наступне: 1) патрульний поліцейський ОСОБА_3, безпідставно застосовуючи фізичну силу, взявши її за голову, витяг з автомобілю та закував у кайданки, які зняли лише у патрульній машині після її добровільної згоди бути доставленою у міськвідділ на вул. Московській, 6. Можливості фізично чинити опір не було; 2) на адресу патрульного поліцейського ОСОБА_3 нецензурною лайкою вона не висловлювалась і громадський порядок у громадському місці не порушувала; 3) жодних звинувачень за даними статтями при складанні протоколу у відділі на вул. Московській, 6 їй висунуто не було.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 посилається на те, що 12 липня 2017 року, коли була винесена оскаржувана постанова, вона не була присутня на судовому засіданні, оскільки спізнилась приблизно на 40 хв., очікуючи свідка по даній справі, зателефонувавши до суду та повідомивши про можливе запізнення.

У суді їй було повідомлено про те, що рішення по даній справі прийнято без неї, а повний текст постанови буде виготовлено і вона зможе з ним ознайомитись 26 липня 2017 року. Фактично ознайомитись з постановою та отримати її копію вона змогла 01 серпня 2017 року, про що свідчить надана нею розписка про отримання копії, із зазначенням дати, а 10 серпня 2017 року, в межах передбачених законом десяти днів, вона подала апеляційну скаргу через Печерський районний суд м. Києва.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 ОСОБА_6, наданих під час апеляційного розгляду;перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені у відповідному клопотанні, а саме те, що вона, ОСОБА_2, не була присутня на засіданні, коли було винесене оскаржуване рішення, а ознайомитись з постановою та отримати її копію змогла лише 01 серпня 2017 року, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона підлягає лише частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, а саме в тому, що остання, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також у злісній непокорізаконному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службовихобов'язків.

Зокрема, обставини вчинених ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, крім відповідних протоколів про адміністративне правопорушення серії БР № 135197 та серії АА № 180602 від 21 травня 2017 року, підтверджуються іншими наявними у справі доказами, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у присутності яких проводився огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (приладу «Drager» Alcotest 6810 № ARCE 0189); роздрукованим чеком з результатами тесту, на якому зафіксовано вміст алкоголю 2,17 %, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення; протоколом серії АА № 044220 від 21 травня 2017 року про адміністративне затримання ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП, а також рапортами інспекторів поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Більш того, всупереч доводам апеляційної скарги, обставини вчинених ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, знайшли своє повне підтвердження під час перегляду в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який було надано на запит суду, яким спростовуються твердження апелянта про те, що вона не керувала транспортним засобом, що він перебував у нерухомому стані, що їй не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки, що вона не чинила непокори на законні вимоги поліцейських та інші.

Це стосується і перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, оскільки крім доказів наведених вище, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, на відеозапису чітко видно, що ОСОБА_2 не лише тримає у руках пляшку, в якій зазвичай продаються алкогольні напої, а й вживає цей напій.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять в собі належних на допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними та такими, що не можуть служити законними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу зазначених вище адміністративних правопорушень.

Водночас, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме дрібного хуліганства, оскільки її дії зазначені у відповідному протоколі та постанові судді, а саме те, що вона, перебуваючи в громадському місці, висловлювалась на адресу патрульного поліцейського ОСОБА_3 нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, не були пов'язані з порушенням громадського порядку і спокою громадян, через те, що автомобіль, в якому знаходилась ОСОБА_2 під час вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського, так само як і місце його зупинки не може вважатися громадським місцем.

Крім того, виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП, її дії пов'язані зі злісною непокорою законній вимозі поліцейського під час зупинки транспортного засобу, які супроводжувалися нецензурною лайкою на адресу поліцейського, повністю охоплюються складом цього правопорушення і додаткової кваліфікації за ст. 173 КУпАП не потребують.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме щодо скасування постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року в частиніпритягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, із закриттям провадження у справі в цій частині, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У зв'язку звищенаведенимОСОБА_2 слід вважати винною та притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, з накладенням на неї, відповідно до положень ч. 2 ст. 36 цього Кодексу, адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року щодо неї.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_2 винною тапритягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, з накладенням на неї, відповідно до положень ч. 2 ст. 36 цього Кодексу, адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Коренюк А.М.