Номер провадження: 33/785/122/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 23.10.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01.10.2017 року, приблизно о 21 годині 28 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 в м. Одесі, в Приморському районі в стані алкогольного спяніння. Факт знаходження в стані алкогольного спяніння зафіксовано відповідно до показників приладу «Драгер» - 0,93%, у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання про скасування постанови.

Так, апелянт вказує, що автотранспортним засобом не керував, а лише вийшов із магазину, тримаючи в руках пляшку горілки та підійшов до свого автомобілю для того, щоб забрати з нього документи. При цьому зазначає, що наміру сідати за кермо у нього не було, оскільки він збирався залишатися у друзів на ніч. Надалі, до нього підійшли працівники патрульної поліції, в результаті чого у нього з ними виник конфлікт.

Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_2 містить заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій апелянт зазначає, що до суду не викликався, участі у судовому засіданні не приймав, а копію оскаржуваного рішення отримав лише 20.11.2017 року.

На підставі цього просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову Приморського районного суду м. Одеса від 23.10.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 23.10.2017 року.

В матеріалах адміністративної справи відсутні свідчення про направлення апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст. 285 КУпАП.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_2, копія постанови була отримана ним лише 20.11.2017 року, що підтверджується його заявою в Приморський районний суд м. Одеси від 17.11.2017 року / а.с. 16 /.

Апеляційна скарга подана 29.11.2017 року, що підтверджується штампом канцелярії Приморського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 підтримавши доводи апеляційної скарги, послався на допущені під час розгляду справи порушення вимог процесуального закону, а саме розгляд справи без належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду, що стало наслідком порушення його права на захист та вказує на незаконність та необґрунтованість постанови і наслідком скасування такого судового рішення.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Районний суд, прийнявши справу до свого провадження, розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, вважаючи, що він належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду, шляхом направлення йому судової повістки.

Але з цим неможливо погодитись, так як матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт отримання ОСОБА_2 виклику в судове засідання, а в розписці до судової повістки відсутній його підпис про сповіщення необхідності явки в судове засідання на 23.10.2017 року на 9.00. годину до Приморського районного суду м. Одеси / а.с. 7 /.

Як пояснив апеляційному суду представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, судова повістка з викликом в судове засідання для розгляду справи на 23.10.2017 року була отримана ОСОБА_2 лише 25.10.2017 року, тобто після розгляду справи, що підтверджено доданим апелянтом конвертом.

При цьому, з наявного у матеріалах справи конверту вбачається, що згідно до поштового штемпелю, судова повістка ОСОБА_2 була відправлена 25.10.2017 року, тобто після прийняття районним судом оскаржуваного рішення, що підтверджує факт неможливості його участі в судовому засіданні та неналежного повідомлення про розгляд справи.

Зважаючи на це, доводи апелянта про порушення його прав та розгляд справи без його належного повідомлення про дату та час судового розгляду та за його відсутності, апеляційний суд вважає слушними, так як з матеріалів справи, вбачається, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, а матеріали справи не містять жодних даних про належне сповіщення останнього про місце, дату та час розгляду справи, на що посилається суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Зазначені обставини вказують на обґрунтованість доводів апелянта у цій частині та розгляд справи районним судом в порушення вимог ст.268 КУпАП і з огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що забезпечують особі можливість здійснення свого захисту, в звязку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На обгрунтування доводів невинуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні його представник пояснив, що дійсно, в день, час та місці, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 вийшов з магазина з пляшкою горілки та підійшов до своєї автомашини, але не намагався нею керувати, а лише намагався взяти звідти документи, так як повинен був повернутись до своїх друзів і залишитись у них на ніч. Біля автомобіля до нього підійшли співробітники поліції і у нього з ними виник конфлікт та тому грунті, що вони звинуватили його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Він погодився пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою пристрою «Drager», але не погодився з його результатом про наявність у нього стану алкогольного спяніння, так як трубки пристрою «Drager» вже були вскриті. Вважає, що провина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріалами справи не доведена, а тому просить постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Однак з цими доводами неможливо погодитись, так як вони спростовуються іншими матеріалами адміністративної справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 243593 від 01.10.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, у звязку з тим, що вінкерував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння / а.с. 1 /.

При цьому слід відмітити, що ОСОБА_2 даний протокол про адміністративне правопорушення підписав і свою незгоду з ним не виказав і свій підпис в протоколі не заперечує.

Сам ОСОБА_2, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, від пояснень відмовився (а.с.1), а також відмовився підписати чек пристрою «Drager» та акт огляду на стан алкогольного спяніння.

Факт знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння підтверджується чеком пристрою «Drager» / а.с. 2 /, а також актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів / а.с. 3 /, згідно яких у нього встановлено наявність алкоголю - 0.93 проміле.

Вказані обставини, а саме знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, як це вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксували у присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.1).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці події пояснили, що вони були залучені співробітниками поліції у якості понятих і в їх присутності ОСОБА_2 пройшов тес на стан алкогольного спяніння за допомогою пристрою «Drager», в результаті чого у нього було встановлено наявність алкоголю - 0.93 проміле. / а.с. 4-5/.

Ці пояснення свідків підтверджуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був зупинений співробітниками поліції, після чого йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою пристрою «Drager» і він з цим погодився. Після проходження тесту було встановлено наявність у ОСОБА_2 стану алкогольного спяніння, який ним не заперечувався.

За таких обставин вважаю, що в судовому засіданні апеляційного суду доведена провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та його дії правильно кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, яке було зафіксовано співробітниками поліції у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснення в апеляційному суді його представника - адвоката ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутні ознаки правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки це спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тесту за допомогою пристрою «Drager», показами вищевказаних свідків, відеозаписом з місця події.

Крім того слід зауважити на те, що дії співробітників щодо складання відносно ОСОБА_2 адміністративного протоколу він не оскаржив, що могло б довести обґрунтованість його доводів щодо відсутності керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні. а тому його слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом із тим, за змістом п. 7 ст. 247 КУпАП, при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП - скінчився, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеса від 23.10.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 23.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6.