№3/755/6225/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали, які надішли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 10 серпня 2018 року о 02 годині 10 хвилин, керував автомобілем &#171;ВАЗ 21043&#187;, НОМЕР_1, у м. Києві, по вул. Генерала Жмаченка, 4, у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest 6820 у присутності двох свідків. Результат тесту позитивний 0,84 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зявився, вину не визнав та пояснив, що 09 серпня 2018 року, близько 20 години 00 хвилин, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_2 та попросив його надати останньому у тимчасове користування його автомобіль, на що він погодився. Близько 21 години 00 хвилин, він приїхав до будинку знайомого ОСОБА_2, що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 24, де вони спілкувались десь до 01 години ночі вже 10 серпня 2018 року, та так як він у той день не збирався керувати автомобілем, то купив собі дві пляшки пива, які випив під час спілкування зі знайомим. Близько 01 години 30 хвилин, 10 серпня2018 року, він попросив ОСОБА_2 на його ж автомобілі відвезти його додому за адресою: АДРЕСА_1 на що останній погодився та повідомив, що по дорозі він заїде до якоїсь дівчини, що проживає по вул. Жмаченка. Близько 02 години ночі вони зупинились біля зазначеної адреси і ОСОБА_2 пішов у своїх справах, а він залишився його чекати біля автомобіля. Автомобіль стояв з увімкненими габаритами. Через декілька хвилин, біля його автомобіля зупинився автомобіль патрульної поліції, які повідомили, що не працює правий габаритний ліхтар, а потім попросили його надати документи на автомобіль та посвідчення водія. У подальшому, вони запідозрили, що він перебуває у стані алкогольного спяніння та попросили пройти відповідний тест. Він патрульним пояснив, що він не керував автомобілем і через 30 хвилин прийде його знайомий, якому він довірив керувати автомобілем. Патрульні повідомили, що вони не збираються чекати до ранку його знайомого та наполягли на проходженні тесту, мотивуючи тим, що вони складають лише протокол і в суді він зможе довести свою невинуватість та надати необхідні пояснення. Він вирішив виконати вимоги працівників патрульної поліції та не провокувати конфлікт. Також, працівники поліції не надали йому можливості у протоколі описати всі обставини справи та заперечення і попросили його написати у протоколі те, що він ознайомився з протоколом, чим ввели його в оману. Крім того, йому не розяснювались його права та обовязки. Після складання протоколу працівники поліції вилучили у нього посвідчення водія та поїхали, а він залишився біля автомобіля. Його знайомий ОСОБА_2 прийшов через декілька хвилин після того, як поїхали працівники поліції та відвіз його додому. Вважає, що на нього незаконно було складено протокол про адміністративне правопорушення, у звязку з чим, просив закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що на відео в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Інспектор УПП у м. Києві ОСОБА_3, що складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, який був викликаний у судове засідання, пояснив, що 10 серпня 2018 року, о 02 годині 10 хвилин, його екіпажем патрульної поліції був зупинений автомобіль &#171;ВАЗ 21043&#187;, НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, у звязку з тим, що не працювали габарити, однак, у ході цього було встановлено, що останній керував даним автомобілем у стані алкогольного спяніння. Зокрема, зазначив, що пояснення ОСОБА_1 є неправдивими, оскільки в нього є відеозапис з реєстратора, де чітко зафіксовано рух та зупинку вказаного автомобіля саме під керуванням останнього. На підтвердження своїх пояснень надав відеозапис з його нагрудної камери.

Зокрема, у судове засідання було викликано свідків, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, однак, до суду останні не зявилися.

Так, у судовому засіданні за участі всіх учасників, було переглянуто наданий інспектором УПП у м. Києві ОСОБА_3 відеозапис з його нагрудної камери, на якому чітко зафіксовано момент керування та зупинки автомобіля &#171;ВАЗ 21043&#187;, НОМЕР_1, саме ОСОБА_1, тобто, за кермом був саме останній, а не інша особа, як він стверджував у своїх поясненнях.

Зокрема, після перегляду вказаного вище відеозапису у судовому засіданні, ОСОБА_1 визнав факт керування у стані алкогольного спяніння вказаним автомобілем саме ним.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника, інспектора УПП у м. Києві, дослідивши наявні матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 337273 від 10.08.2018 року; письмовими поясненнями свідків; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; тестом на алкоголь, результат якого 0,84 проміле, поясненнями інспектора УПП у м. Києві ОСОБА_3; підтвердженням ОСОБА_1 у судовому засіданні факту керування ним автомобілем у стані алкогольного спяніння, після перегляду наданого інспектором відеозапису.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: