П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2018 Справа №607/19986/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, за частиною 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 112285 від 05 вересня 2018 року, ОСОБА_1 05 вересня 2018 року о 23 год. 18 хв., в порушення пунктів 20.3, 20.5 Правил дорожнього руху, у м. Дубно, по вул. Кременецька, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», р.н. ВО 0900 AT, вїхав на залізничний переїзд на заборонний сигнал світлофора та звуковий сигнал, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився з невідомих на те суду причин.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У цьому контексті слід зазначити, що ОСОБА_1 був повідомленим про місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього безпосередньо на місці складення протоколу. Однак, протягом більш ніж місяця жодного разу не цікавився провадження своєї справи. Такі дії ОСОБА_1., на думку суду, містять ознаки зловживання своїм процесуальним правом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що суд вживав заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на поштову адресу його місця проживання, розгляд даної справи слід провести за його відсутності.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням є в'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

У поданих суду адміністративних матеріалах міститься лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт інспектора СРПП 2 Дубенського РВ ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 05 вересня 2018 року.

Усі ці документи складені працівниками поліції.

З обставинами, викладеними у них, ОСОБА_1 висловив свою незгоду, зазначивши у відповідній графі вказаного протоколу, що ніякого правопорушення він не вчиняв.

Жодних інших доказів, котрі б підтверджували, зафіксовані у вказаному протоколі обставини працівниками поліції не зібрано та суду не надано.

Таким чином у суду виникає обєктивний сумнів у відповідності реальним обставинам справи фактів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, котрі, відповідно до статті 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1, а тому суд приходить до переконання, про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення),отже провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтями 123 ч. 2, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_3