Справа № 541/2380/17
Номер провадження3/541/5/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Сидоренко Ю.В., розглянувши матеріали що надійшли з Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22.10.2017 серії БР № 022976 22 жовтня 2017 року о 01 годині 20 хвилин в м.Миргороді по вулиці Сорочинській водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія в Миргородській ЦРЛ, висновок лікаря № 111, чим порушив вимоги п.2.9 (а.) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав і пояснив, що 20 жовтня 2017 року він звернувся до поліклінічного відділення Миргородської ЦРЛ з приводу нежиті, кашлю, сильного болю в очах, грудях та головного болю. Лікар призначив йому відповідне лікування і він почав вживати ліки за цим призначенням. 22 жовтня 2017 року, в нічний час, він їхав в якості пасажира в автомобілі, яким має право керувати не підставі довіреності. В цей день він спиртних напоїв не вживав, тому що приймав ліки, в т.ч. засоби для лікуванні горла. В цей момент автомобіль було зупинено працівниками поліції, один з яких зажадав документи на транспортний засіб. Оскільки вказані документи він забув за місцем проживання своєї знайомої, яка була за кермом, про що повідомив працівнику поліції, останній зажадав слідувати автомобілем в супроводі поліцейського автомобіля до Миргородського відділу поліції для встановлення їх осіб та того, чи не перебуває транспортний засіб в угоні. По прибуттю на територію Миргородського відділу поліції працівники поліції запропонували пересісти до їх автомобіля та повезли його разом з ОСОБА_2 до приймального відділення Миргородської ЦРЛ, де черговим лікарем було проведено його огляд на стан спяніння, під час якого він пояснював, що автомобілем не керував взагалі, має погане самопочуття та стан здоровя через хворобу та приймає ліки, наполягав на відібранні у нього для дослідження сечі або крові, в чому йому було відмовлено, як і в наданні для ознайомлення документів щодо сертифікації та повірки приладу «Алкотестер», який він, незважаючи на декілька спроб, не зміг продути через хворобливий стан і біль у грудях. На підставі акту обстеження лікарем було складено висновок, з яким він не погодився і не підписав його, оскільки вважав що медичний огляд проведено не повно, не обєктивно, без урахування його стану здоровя на час огляду, без урахування його інформації щодо застосування ліків перед оглядом, з порушенням пунктів 4, 8, 9, 10, 12, 13, 15, 20, 22 Розділу III відповідної Інструкції та пунктів 9, 12, 13 абзацу другого Порядку обстеження на стан спяніння. В звязку з тим, що він не керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, він у протоколі про адміністративне правопорушення, який був складений працівником поліції ОСОБА_3 на підставі вказаного висновку, у виданій копії якого навіть не було зазначено частини ст.130 КУпАП, чим порушено його право на захист, не визнав своєї вини та у поясненнях до нього висловив незгоду з діями поліцейського.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається о адміністративної відповідальності, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п.2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно з п.1 розділу II вказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Відповідно до пунктів 3, 4 розділу III вказаної Інструкції огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи. Згідно з п.15 Інструкції за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Відповідно до п.п. 8, 10, 12 Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Як вбачається з копії вкладного листка для хворого на грип, ГРЗ, ангіну (первинний), ОСОБА_1 під час огляду на стан спяніння хворів на гострий бронхіт, в звязку з чим приймав призначені лікарем медичні препарати (а.с.40).

Зважаючи на те, що згідно з показаннями в судовому засіданні поліцейського ОСОБА_3 огляд ОСОБА_1 на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу не проводився в звязку з відсутністю таких засобів, при цьому з ознак алкогольного спяніння, наявних у ОСОБА_1, ним було вказано лише запах алкоголю з порожнини рота, підстави для направлення ОСОБА_1 для проведення огляду в закладі охорони здоровя були відсутні.

Крім того, оскільки перебування ОСОБА_1 у хворобливому стані могло вплинути на клінічні ознаки стану спяніння, і з цих же причин виявилось неможливим використання спеціальних технічних засобів під час його огляду в Миргородській ЦРЛ, відповідно до вищезазначених вимог Інструкції було необхідним проведення лабораторних досліджень, проти чого ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується показаннями свідка лікаря ОСОБА_4, яка також підтвердила, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження у ОСОБА_1 не відбирались, і пояснила, що перебування останнього в стані спяніння було встановлено за клінічними ознаками.

Таким чином, вказані вище вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування пі впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виконані не були, що, відповідно до п.22 згаданої Інструкції тягне за собою недійсність висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції №111, складеного 22 жовтня 2017 року. (а.с.19).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки ОСОБА_1 своєї вини не визнав, а висновок № 111 до відповідного Акту, на основі якого лікар ОСОБА_4В заключила про стан спяніння ОСОБА_1 на момент огляду 22 жовтня 2017 року, зроблений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування піж впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, а інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного спяніння суду не надано, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути відкритим, а відкрите підлягає закриттю, якщо в діях правопорушника відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, отже провадження у даній справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 266, 268, 291, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційного скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_5