КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/416/2018 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Косик Л.Г.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце роботи не відоме, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

та його захисника Вожакіної Т.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, 04 липня 2018 року о 20 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Г. Космосу 2, ОСОБА_3 керував автомобілем &q?ув;Daewoo Lanos&ququ;, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, пройти огляд він був готовий після того, як працівники поліції пред'являть йому свої посвідчення. У протоколі він висловив незгоду з підозрою поліцейського, проте не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я. У постанові суду зазначено, що ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не відмовлявся, пройти огляд на стан сп'яніння він був готовий після того, як працівники патрульної поліції пред'являть йому свої посвідчення, що підтверджується поясненнями у залі судового засідання свідком ОСОБА_5

Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Крім того, поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_3 Так, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Формулювання «Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.

У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Пояснення свідка ОСОБА_5 підтверджують що ОСОБА_3 не відмовлявся пройти огляд на стан сп'яніння, а навпаки просив патрульних поліцейських пред'явити свої посвідчення для проведення огляду. Але патрульні поліцейські відмовились пред'являти документи.

У матеріалах справи також відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Для підтвердження стану тверезості ОСОБА_3 протягом двох годин після складання протоколу був змушений пройти огляд на стан сп'яніння в загальному порядку, про що свідчать результати лабораторних досліджень Висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами яких жодних ознак наркотичного чи алкогольного сп'яніння не виявлено.

ОСОБА_3 звертався на службу «102» ГУНП у м. Києві 04.07.2018р. та просив забезпечити присутність поліцейського для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується листом Головного управління національної поліції у м. Києві від 01.08.2018р. №А-11-ОП/125/59/03-2018 про надання інформації. Однак, суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 також зазначає, що показання свідка ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів.

При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав всіх осіб в судовому засіданні, у зв'язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ВожакіноїТ.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями в суді першої інстанції свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_9, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Так, безпідставними є доводи апеляційної скарги те, що у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло. Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_3 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз'яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Безпідставними є також посилання ОСОБА_3 на те, що він протягом двох годин після складання протоколу був змушений пройти огляд на стан сп'яніння в загальному порядку, про що свідчать результати лабораторних досліджень Висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами яких жодних ознак наркотичного чи алкогольного сп'яніння не виявлено. Проте, ОСОБА_3 визнано винуватим не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд на стан наркотичного сп'яніння проводиться лише в спеціалізованих медичних установах, в присутності поліцейського.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, дослідженим при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на не відсторонення водія від керування транспортним засобом та не вилучення транспортного засобу, проходження медичного огляду самостійно, як доказу невинуватості у вчиненні правопорушення є неспроможними та необґрунтованими, враховуючи також, що ОСОБА_3 притягується до відповідальності саме за відмову від проходження огляду, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_3 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський