Справа № 734/1942/18 Головуючий у 1 інстанції Бараненко С.М.
Провадження № 33/4823/32/18
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року місто Чернігів

Чернігівський Апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника - адвоката Гуца А.М.

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель АДРЕСА_1, з середньою професійною освітою, неодружений, який має двох синів: ОСОБА_2 2002 року народження та ОСОБА_11, 2014 року народження, працює охоронцем на ПП «Явір-2000» в місті Києві,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Як установив суд, 10 червня 2018 року о 10 годині 40 хвилин в селищі міського типу Козелець Чернігівської області по вулиці Даневича, 62 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI CARISMA, д.н.з. НОМЕР_1 та від проходження огляду на стан сп'яніння шляхом продуття приладу «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп'яніння у лікарні у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають дійсності.

Згідно з рапортом інспектора поліції ОСОБА_12, свідком зупинки транспортного засобу був ОСОБА_4, адресу якого суд, на клопотання захисту, відмовився встановити та викликати у судове засідання через те, що названа особа за матеріалами справи не значиться свідком. Жодна особа не має доводити свою невинуватість, а тому суд, відмовляючи у задоволенні клопотання захисту, обмежив його право на захист.

Просить прийняти до уваги, що адреса свідка була встановлена і він надав пояснення, з яких вбачається, що автомобілем керувала жінка, а не він, тому претензії працівників поліції по відношенню до нього, були не обґрунтованими.

Пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які суд поклав в основу рішення, не можуть бути доказом у справі, через те, що вони не були допитані безпосередньо у судовому засіданні. Названі свідки не вказують хто саме керував транспортним засобом. Їх пояснення написані словами працівника поліції на стандартному бланку та за своїм змістом є ідентичними.

Сама інспектор поліції у судовому засіданні не заперечувала, що писала пояснення, ОСОБА_1 назвала водієм з власної ініціативи, оскільки якщо він не водій, то з яких підстав на нього складається протокол. Суд проігнорував таке фабрикування доказів у справі.

Показання працівників поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_8 суд не міг брати до уваги, через те, що вони є особами уповноваженими на складання протоколу, а тому зацікавлені у розгляді справи, при цьому, вони не можуть вважатись свідками в розумінні положень ст. 251 КУпАП. При цьому, суд критично віднісся до показань свідка ОСОБА_7, яка вказала, що саме вона перебувала за кермом автомобіля, що підтвердив у своїх поясненнях свідок ОСОБА_4

Апелянт звертає увагу на безпідставну відмову у задоволені заявленого відводу головуючому, враховуючи, що цим же суддею у іншій адміністративній справі заява про самовідвід була задоволена. Вказівка суддею на те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення, не передбачено право заявляти відвід, є безпідставною.

Звертає увагу на невідповідність змісту протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП. За змістом вказаного документу він обвинувачується у відмові від продуття Драгера, що не є тотожним відмові від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, та положенням ст. 130 КУпАП, які не передбачають покарання за відмову від продуття Драгеру.

У матеріалах справи, всупереч вимогам Інструкції, відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп'яніння та доводить, що ОСОБА_1 на такий огляд у встановленому законом порядку, не направлявся.

При постановленні рішення, суд не врахував, що в справі взагалі відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, окрім показань двох інспекторів та складених ними ж документів, отже, за таких підстав постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, вказуючи, що він сидів на пасажирському сидінні, побачив поліцейський патруль, попросив співмешканку зупинити автомобіль, щоб піти до багажника та пересвідчитися, що взяв з собою документи на автомобіль. З багажника взяв сумочку з документами, повернувся на пасажирське сидіння. Їх дійсно зупинив патруль поліції та пред'явив претензії, що вони з жінкою помінялися місцями. Він наполягав, що автомобілем не керував, на час зупинки автомобіля працівниками поліції за кермом перебувала ОСОБА_7, а тому він цілком обґрунтовано відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Свідок ОСОБА_4, допитаний апеляційним судом пояснив, що 10 червня 2018 року, зранку в селищі міського типу Козелець Чернігівської області по вулиці Даневича, 62, його зупинили поліцейські. Він рухався на мопеді. В той час як з ним розмовляв поліцейський, він звернув увагу на дорогу, де метрів за 200-300 від поліцейських зупинився автомобіль ОСОБА_1 Він бачив як ОСОБА_1 йшов від багажника автомобіля на пасажирське сидіння, де дверцята були відкритими. При цьому він не чув, щоб відкривались двері водія та не бачив жінки, щоб виходила з автомобіля. На час зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції, за кермом перебувала жінка.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника, показання свідка, перевіривши відеозапис, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З рапорту інспектора поліції ОСОБА_8 вбачається, що по вулиці Даневича, 62 поліцейським патрулем був помічений автомобіль Мітсубіші, який рухався в бік патрульного автомобіля, здійснюючи такі маневри, що становили небезпеку для інших учасників дорожнього руху, створюючи аварійну ситуацію. Помітивши патрульний автомобіль, транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 різко зупинився, водій та пасажир вийшли з автомобіля та помінялись місцями, на місце водія сіла жінка, яка до того перебувала на пасажирському сидінні.

Версія ОСОБА_1, що він попросив співмешканку зупинити транспортний засіб, щоб пересвідчитися в наявності документів на автомобіль, виглядає невірогідною, оскільки була наявна реальна можливість зробити це на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Доводи апеляційної скарги, що поліцейські, не можуть бути свідками по справі, оскільки вони зацікавлені в результатах розгляду, є безпідставними.

Згідно положень ст. 277 КУпАП про адміністративні правопорушення, як свідок може бути викликана кожна особа, про яку є данні, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу, у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов'язаний з'явитись у зазначений час, дати правдиві пояснення,

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров'я підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 6, 7). Крім цього, свідки підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився отримувати копію протоколу, давати пояснення та ставити свій підпис у протоколі.

Той факт, що пояснення є ідентичними за змістом та написані шаблонними фразами не свідчить про те, що вони не відповідають дійсності. Дійсно, пояснення свідків містяться на офіційних та стандартних бланках, викладені з використанням юридичних термінів. Однак, правильність суті викладеного підтверджена власноручними записами свідків «З моїх слів записано вірно, мною прочитано» та засвідчено підписами.

Вимоги про написання таких пояснень власноручно свідками та про безпосередній допит свідків судом, законодавство України про адміністративні правопорушення, не містить.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, що він відмовився проходити обстеження на місці зупинки транспортного засобу, оскільки на час зупинки автомобіля працівниками поліції, він встиг помінятися місцями і з місця водія пересів на пасажирське.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 10 червня 2018 року о 10 годині 40 хвилин в смт. Козелець Чернігівської області по вулиці Даневича, 62 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI CARISMA, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття приладу «Драгер» та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку у лікарні відмовився у присутності двох свідків.

Зміст протоколу повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не містить будь-яких ознак фальсифікації викладених у ньому обставин.

Для того, щоб перевірити водія на стан сп'яніння, працівнику поліції необхідно його зупинити. Свідки відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння запрошуються після розмови поліцейського з водієм.

У разі відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський виписує направлення на медичний огляд у лікарняний заклад. ОСОБА_1 відмовився від проведення будь-якого огляду, що добре чутно з відеозапису, зробленого поліцейськими після зупинки транспортного засобу.

Крім того, інспектор поліції, уповноважений на складання протоколу про адміністративні правопорушення, складає його як службова особа, яка спостерігала це правопорушення і не може скласти протокол зі слів інших осіб, не прибувши на місце та не переконавшись в дійсності тих подій, що відбулися.

При цьому, інспектор поліції може бути допитаний у судовому засіданні з приводу фактичних обставин, встановлених під час оформлення ним матеріалів, або ж надати пояснення з приводу фактів, що викликають заперечення.

У даному випадку, інспектор поліції ОСОБА_8 була допитана у судовому засіданні, захисник та правопорушник ставили їй запитання, а суд надав їм оцінку у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи суддею, що підлягав відводу, також є безпідставними.

Захисником Гуцом А. М. було заявлено клопотання про виклик у судове засідання в якості свідка ОСОБА_4, при цьому ні номеру телефону, ні адреси куди може бути направлено судове повідомлення, не вказав, через що суд відмовив у допиті свідка. При цьому, щоб перевірити доводи ОСОБА_1, витребував оптичний диск з інформацією про події, які є предметом розгляду у даній справі від особи, яка не є учасником процесу та який не був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

Подання заяви про відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення та вирішення цього відводу іншим суддею, Кодексом України про адміністративні правопорушення, не передбачено.

Мотиви відводу судді, свідчать про те, що ОСОБА_9 та його захисник, намагалися нав'язати свою позицію, шляхом тиску на суд, який якщо не задовольняє їхніх клопотань, не заслуговує на довіру.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При оцінці доказів, якими можуть бути відеозаписи, незалежно від того додані вони до протоколу про адміністративні правопорушення чи надані безпосередньо в судовому засіданні, суд з'ясовує, чи стосуються фактичні данні конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов'язаний з іншими доказами.

Стороні захисту були надані для ознайомлення усі відеозаписи, які підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння. При цьому він дорікає поліцейським, що у них відсутнє відео як він керував транспортними засобом.

Поліцейські за 200-300 метрів до місця їх перебування не зняли на відео, як ОСОБА_1 пересідав з місця водія на пасажирське сидіння, проте така поведінка привернула їх увагу, що стало підставою для зупинки транспортного засобу та перевірки на стан сп'яніння.

Свідок ОСОБА_7 , співмешканка ОСОБА_1, суду пояснювала, що останній не перебував за кермом, вона керувала автомобілем , починаючи від їх будинку до зупинки поліцейськими. Проте такі показання не узгоджуються з поведінкою ОСОБА_1 на дорозі, що було добре видно поліцейським на відкритій місцевості дороги. За зовнішніми ознаками та одягом, сплутати ОСОБА_7 і ОСОБА_1, поліцейські не могли.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Отже, зібрані по справі докази вказують на те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI CARISMA, д.н.з. НОМЕР_1 та на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, таким чином порушив п. 2.5 правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму вини, і з урахуванням усіх встановлених обставин, обрав правильну міру відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі поваги до законів України, правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами є єдиним стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець