Справа № 344/5870/17
Провадження № 33/779/6/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Івано-Франківська, вул. Коновальця, 95/83, громадянин України, ?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять ) грн. 00 коп.

З постанови судді вбачається, що 02 квітня 2017 року о 21 год. 40 хв. на перехресті вулиць Гагаріна Революції в м. Остер Чернігівської області ОСОБА_2, порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР, а саме керував мопедом «Honda Dio» н.з. 134567 з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, за яке встановлена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Крім цього, суддя першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист та можливості подання доказів.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений з поважних причин, постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що дійсно 02 квітня 2017 року близько 22 год. 00 хв. він проводжав гостей до готелю. Сестра його дружини ОСОБА_4 забрала з подвіря свого мопеда марки «Хонда Такт», щоб мати можливість відразу від готелю, разом із своїм чоловіком повернутися додому. Всі вони йшли по вул. Лісового в м. Остнр, у напрямку готелю. ОСОБА_4 котивши мопед, також ішла за ними. В подальшому, йдучи по вказаній вулиці в темряві, на них, ледь не наїхав поліцейський автомобіль, у якого ввімкнулись проблискові маячки. З вказаного автомобіля вийшли дві особи та висмикнули ключ із мопеда та почали кричати і вимагати документи на транспортний засіб та схопили за руку ОСОБА_4 Після цього, невідомі йому особи в поліцейській формі позакривали нагрудні знаки жилетами. На прохання показати свої посвідчення, вони відповіли йому нецензурною лексикою і казали, що щось йому зроблять. Після чого повернулись до свого автомобіля та поїхали в сторону центру. Також зазначив, що в його присутності йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці, так і в медичному закладі. Будь-якого протоколу про адмінправопорушення не складали, і відповідно не вручали його копії і не пропонували йому підписувати цей документ.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. Із письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 02 квітня 2017 року близько 22 год. 00 хв. вона була поруч із ОСОБА_2, і стала очевидцем всіх подій які відбувалися того вечора. Всі вони йшли по вул. Лісового в м. Остнр, у напрямку готелю. Вона котила свій мопед марки «Хонда Такт», і також ішла за ними. В подальшому рухаючись по вказаній вулиці в темряві, на них, ледь не наїхав поліцейський автомобіль, у якого ввімкнулись проблискові маячки. З вказаного автомобіля вийшли дві особи та висмикнули ключ із мопеда та почали кричати і вимагати в неї документи на транспортний засіб та схопили за її за руку. Після цього, невідомі їй особи в поліцейській формі позакривали нагрудні знаки жилетами. За неї заступився ОСОБА_2 На його прохання показати свої посвідчення, вони відповіли йому нецензурною лексикою і казали, що щось йому зроблять. Після чого повернулись до свого автомобіля та поїхали в сторону центру. Також зазначила, що в її присутності ОСОБА_2 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці, так і в медичному закладі. Будь-якого протоколу про адмінправопорушення не складали, і відповідно не пропонували йому підписувати його.

Аналогічні пояснення викладені в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які просять скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_2 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

За змістом ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а згідно з ч. 1 ст. 7 цього ж Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, оскільки спростовуються доказами, перевіреними під час апеляційного розгляду.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них, а також не викликав свідків для допиту та не витребував відеозаписів.

З оскаржуваної постанови судді не вбачається, що він дійсно досліджував наявні в матеріалах справи докази і чи дав їм належну правову оцінку. Також у вказаній постанові відсутні будь-які пояснення щодо вказаного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, будь-яких інших обєктивних доказів щодо відмови пройти огляд на стан алкогольного спяніння, вказані матеріали не містять.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №278183 від 02.04.2017 року та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння і відмовився від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння.

Письмові пояснення свідків, які подані під час апеляційного розгляду, суд визнає достовірними доказами, і таким, що підтверджують пояснення ОСОБА_2 про те, що він в зазначений в протоколі час і місці не керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння і не відмовлявся від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння.

Зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі, не узгоджується з сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час апеляційного розгляду. В АС та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 стверджував, що він не відмовлявся від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння, а також не керував транспортним засобом, а лише знаходився в біля нього.

В матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2), що свідчить про те, що ОСОБА_2 Д,Д. дійсно не було вручено вказану копію протоколу.

Крім того, вказаний транспортний засіб, тобто скутер марки «Хонда Такт» належить на праві власності ОСОБА_7, що підтверджується ксерокопією талону, який доданий до АС.

Також згідно поданого під час апеляційного розгляду представником ОСОБА_2 захисником ОСОБА_3 листа із Територіального Сервісного центру, вбачається, що згідно баз даних Єдиного Державного реєстру МВС України, транспортний засіб марки «HONDA DIO» н.з. 134567, який вказаний у протоколі, і яким начебто керував ОСОБА_2, у територіальних сервісних центрах не зареєстрований.

Як вбачається із постанови судді, на ОСОБА_2 окрім накладення на нього штрафу, також було позбавлено його права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Однак, як вбачається із доданого ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду копії водійського посвідчення, він не має відповідної категорії на право керування скутером, а тому суддя першої інстанції прийшов до помилкового висновку, щодо позбавлення його такого права керування на строк 1 рік.

Будь-яких інших доказів, які б обєктивно свідчили про відмову ОСОБА_2 від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння у звязку з його керуванням транспортним засобом у справі відсутні і не здобуто під час апеляційного розгляду. В той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. З огляду на зміст п. 1.10 ПДР та зміст ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідків не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Окрім цього, постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2017 року було витребувано з ОСОБА_8 ГУНП в Чернігівській області відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів поліції, які причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 серії БР № 278183 від 02.04.2017 року, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини, а також інформацію про те, чи дійсно ОСОБА_2 сплатив штраф, згідно вказаної постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та за ким зареєстрований транспортний засіб мопед марки «Honda Dio» н.з. 134567.

На адресу апеляційного суду 15.01.2018 року надійшов лист т.в.о. начальника ОСОБА_8 Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9, з якого вбачається, що інспектор СРПП ОСОБА_8 капітак поліції ОСОБА_10 підпорядковувався УПД ГУНП в м. Чернігів, але на даний час звільнений за власним бажанням з органів внутрішніх справ. Відеокамерами на нагрудних знаках працівники поліції не забезпечені, а відеозаписи з реєстратора патрульного автомобіля зберігаються близько 40 днів, тому будь-які відео по даному факту відсутні.

Вважаю доводи апеляційної скарги про те, що суд не вжив вичерпних заходів для з'ясування дійсних обставин справи та дії особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, є слушними. Висновки судді першої інстанції щодо обставини події, є такими, що не відповідають фактичним обставинам, що були встановлені під час апеляційного розгляду.

Таким чином, вважаю, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факт відмови від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння та керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому приходжу до висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу. З урахуванням встановленого, вважаю, що будь-яких достовірних доказів, які б підтверджували керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмову в проходженні такого огляду, як це зазначено в протоколі та постанові судді, під час апеляційного розгляду справи не здобуто.

Зібрані по справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 278183 та пояснення вказаних в ньому свідків, апеляційний суд визнає недостовірними, оскільки їх зміст не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, під час апеляційного розгляду, а тому оскаржувану постанову судді слід скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1