Провадження №3/748/395/18
Єдиний унікальний № 748/753/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Майбороди С.М,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

з участю прокурора Карася В.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові матеріали, що надійшли з апеляційного суду Чернігівської області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого судового розпорядника Бахмацького районного суду, будучи державним службовцем, посада якого відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до посад категорії «В», тобто у відповідності до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-УІІ від 14 жовтня 2014 року являється суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» під час припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави, несвоєчасно, без поважних причин, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, 02 червня 2017 року, хоча звільнився 10 квітня 2017 року (трудову книжку отримав 13 квітня 2017 року), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі подання начальника Управління захисту економіки в Чернігівській області на розгляд до Чернігівського районного суду Чернігівської області з апеляційного суду Чернігівської області 21 березня 2018 року за підсудністю надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1.

З 21 березня 2018 року по 30 липня 2018 року даний адміністративний матеріал перебував в провадженні судді Меженнікової С.П.. У зв'язку з перебуванням судді Меженнікової С.П. у щорічній відпустці даний адміністратвиний матеріал був розподілений судді Олещенко В.І., яка заявила самовідвід. В подальшому 31 липня 2018 року даний адміністративний матеріал був переданий судді Майбороді С.М..

Строки розгляду зупинялись з 19 квітня по 08 травня 2018 року, з 08 травня до 16 травня 2018 року, з 16 травня до 13 червня 2018 року, з 13 червня до 13 липня 2018 року, з 07 вересня по 01 жовтня 2018 року, з 01 жовтня по 17 жовтня 2018 року та з 17 жовтня по 01 листопада 2018 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, вказавши, що дійсно звільнився 10 квітня 2018 року, однак йому не було відомо про необхідність подати декларацію при звільненні та про таку необхідність його повідомив співробітник Управління захисту економіки, а тому він подав декларацію 02 червня 2017 року. Також він не міг самостійно подати декларацію, а тому звернувся до працівників суду. Електронний підпис на той час у нього був в наявності.

Прокурор зазначив, що на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. ОСОБА_1 був державним службовцем, а отже зобовязаний дотримуватись вимог у сфері запобігання і протидії корупції, крім того має юридичну освіту. Вказав, що днем вчинення даного правопорушення є 02.06.2017, а днем виявлення є дата складання протоколу 14.03.2018.

Захисник вважав, що відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не знав про необхідність подачі такої декларації та не міг зайти до сайту, щоб її подати, що свідчить про відсутність умислу. Також вказував та сплив строків накладення адміністративного стягнення, оскільки днем виявлення правопорушення є 14.02.2018.

Вислухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1, доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Як слідує з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.05.98 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» при розгляді справ про корупційні правопорушення особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом; чи особа є винною в його вчиненні; чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі.

Як слідує з досліджених матеріалів ОСОБА_1 відповідно до наказу № 10-ос від 26.09.2006 голови Бахмацького районного суду Чернігівської області був прийнятий на посаду судового розпорядника Бахмацького районного суду Чернігівської області з 26.09.2006. Наказом № 11-ос від 01.07.2008 голови Бахмацького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 було переведено на посаду старшого судового розпорядника з 01.07.2008 з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Відповідно до наказу в.о. керівника апарату Бахмацького районного суду Чернігівської області № 11-о від 01.08.2016 «Про присвоєння рангу держаного службовця» ОСОБА_1 було присвоєно 9 ранг державного службовця в межах посад категорії «В» державної служби.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІ від 10.12.2015, посада, яку обіймав ОСОБА_1, віднесена до категорії «В» посад державної служби.

Відповідно до п.п.в п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами, на яких поширюється дія Закону є державні службовці.

Отже, ОСОБА_1 є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

24 березня 2017 року ОСОБА_1, написав заяву про надання йому щорічної відпустки з 27.03.2017 та про звільнення його з роботи з 10.04.2017 за власним бажанням. Наказом № 5-о від 07.04.2017 керівника апарату Бахмацького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 звільнено зі служби за власним бажанням 10.04.2017.

Відповідно запису у книзі реєстрації трудових книжок Бахмацького районного суду Чернігівської області 13.04.2017 ОСОБА_1 отримав трудову книжку та поставив свій підпис у графі «розписка працівника в отриманні трудової книжки».

У відповідності до ст. 19 Конституції України, п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» на ОСОБА_1, як державного службовця, покладено обовязки діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених законодавством у сфері запобігання і протидії корупції.

Частиною 2 статті 45 Закону України " Про запобігання корупції" передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пунктів 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання інформації) Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3 та зареєстрованого в Мінюсті України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Опрацюванням відкритих джерел інформації, які містяться в загальному доступі в мережі Інтернет, зокрема на сайті: https://public.nazk.gov.ua, було встановлено, що старший судовий розпорядник Бахмацького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 02 червня 2017 року об 11 годині 50 хвилин, а мав подати не пізніше 13 квітня 2017 року.

Об'єктом даного правопорушення є встановлений порядок декларування доходів осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

З обєктивної сторони дане правопорушення характеризується у формі дії, яка полягає у несвоєчасному поданні декларації.

Субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

В даному випадку форма вини ОСОБА_1 характеризується непрямим умислом, який полягає в тому, що останній усвідомлював, що подає декларацію 02 червня 2017 року несвоєчасно, оскільки подати таку декларацію він мав не пізніше 13 квітня 2017 року, при цьому на ОСОБА_1 як на державного службовця відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» покладено обовязки діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених законодавством у сфері запобігання і протидії корупції. Як слідує з пояснень самого ОСОБА_1 на момент подачі декларації 02 червня 2017 року він був обізнаний, що подає її несвоєчасно.

Метою подачі декларації є вжиття заходів фінансового та іншого контролю осіб, уповноважених на виконання функцій держави. Отже, несвоєчасне подання декларації є наслідком неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави.

Таким чином, ОСОБА_1, усвідомлюючи, що подає несвоєчасно декларацію, особи, уповноваженої на виконання функцій держави тим самим передбачав неможливість здійснення своєчасного фінансового контролю з боку держави та свідомо допускав настання таких наслідків.

В даному випадку існує причинно-наслідковий звязок між діями ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання декларації та наслідками у неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави за період, що не охоплений попередніми деклараціями, особи, уповноваженої на виконання функцій держави, що припинила таку діяльність.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 22 травня 2017 року, надав роз'яснення, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Під час судового розгляду не встановлено поважних причин щодо несвоєчасного подання декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, старшого судового розпорядника Бахмацького районного суду Чернігівської області. Не встановлено також те, що ОСОБА_1 намагався в період з 13.04.2017 до 02.06.2017 подати декларацію, однак з технічних причин не міг цього здійснити.

З огляду на викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 38 КупАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Суд вважає, що трьохмісячний строк з дня виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення минув.

Чинне законодавство, зокрема Кодекс України про адміністративні правопорушення, не містить чіткого визначення дня виявлення правопорушення, у звязку з чим суд виходить з того, що за загальним правилом таким днем слід вважати день (дату), коли орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, чи інший уповноважений орган фактично дізнався, міг чи повинен був дізнатися про вчинене адміністративне правопорушення, а не дата складання протоколу, оскільки дата виявлення правопорушення і дата його фіксації не завжди є поняттями тотожними.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Отже, у даній справі датою виявлення правопорушення не може вважатись дата складання протоколу про адміністративне правопорушення 14.03.2018 року.

Як видно із матеріалів справи Управління захисту економіки в Чернігівській області 14 лютого 2018 року почали збір доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, отже останні на цю дату вже мали інформацію про наявність обставин правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто, подія була відома та виявлена. Без виявлення зазначених обставин Управління захисту економіки в Чернігівській області не мали відповідних повноважень на збирання доказів. Отже, саме 14 лютого 2018 року слід вважати днем виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що було вчинено ОСОБА_1.

Враховуючи, що основним фактором, який впливає на перебіг строків накладення стягнення є момент його виявлення, збирання доказів на підтвердження правопорушення не відтерміновує початку цього строку.

Таким чином, станом на 31 липня 2018 року строк розгляду справи, без урахуванням днів її зупинення, становив 2 місяці 22 дні.

Отже, строк накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення сплинув 08 серпня 2018 року, у звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП з підстав закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 247 п. 7, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Майборода