Номер провадження: 33/785/1821/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Черевка П.М., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2, на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2018 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_3,-

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою суду першої інстанції провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

23.10.2018 року прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2через суд 1-ої інстанції подав до апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу, у якій не погодився із зазначеною постановою, просить її скасувати та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності в межах санкції ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала, з наступних підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невідємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Проте, ст. 7 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Водночас, ч. 1 ст. 287 КУпАП передбачає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Разом з тим, ст. 250 КУпАП, якою керувався прокурор при подачі апеляційної скарги регулюють прокурорський нагляд за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення та набрання постановою судді у справі про адміністративне правопорушення законної сили та перегляд постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Отже, прокурор, відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, не є особою, яка вправі подавати апеляційну скаргу на постанову суду 1-ої інстанції у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП, тому зазначена апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного розгляду.

Посилання прокурора на ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України як мотивування можливості прокурора оскарження зазначеної постанови суду 1-ої інстанції є безпідставним, оскільки згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Більш того, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однієї із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право прокурора на оскарження зазначеної категорії постанов не передбачено прямо нормами Глави 24 КУпАП, яка регулює оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, нормою ч. 5 ст. 7 КУпАП передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян. При цьому, оскаржуваною постановою суду 1-ої інстанції до ОСОБА_3 не застосовувались заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадян.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію права та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, у звязку з тим, що вона не має права оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору у звязку з тим, що відповідно до ст. 294 КУпАП він не має права її оскаржувати.

Керуючись ст.ст. 7, 250, 287, 294 КУпАП, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2, на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2018 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_3 - повернути прокурору Полякову Р.А., у звязку з відсутністю права прокурора на оскарження постанови суду 1-ої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4