АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/40/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю захисника особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 - адвоката Федосенко Наталії Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом, 11.08.2017 року о 04:45 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 4-а, ОСОБА_2 керував автомобілем Mitsubishi L200, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2017 року а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, а також подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2017 року, обґрунтовуючи його тим, що 6 жовтня 2017 року на електронну адресу Київського районного суду м. Харкова від імені ОСОБА_2 було направлено клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з участю апелянта в іншому судовому розгляді. Оскаржувана постанова ОСОБА_2 була отримана через засоби поштового звязку 19.10.2017 року. Апелянт зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.11.2017 року йому було відхилено апеляційну скаргу у звязку з пропуском строку на апеляційне оскаржкння що на його думку положеннями ч.1 ст. 289 КупАП. Проте у звязку із вищевикладеними оставинами на даний час строк на апеляційне оскарження вже сплинув із незалежних від апелянта причин.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що після того як співробітниками поліції було повідомлено, що він, на їх думку, перебуває в стані алкогольного спяніння він запропонував пройти медичний огляд у відповідному закладі охороним здоровя, на що співробітники поліції не погоджувалися, наполягаючи на огляді на місці зупинки. Апелянт звертає увагу на факт, що жодних адміністративних матеріалів в його присутності складено не було, про що його жодним чином інспекторами поліції повідомлено також не було. Вказує, що жодних дій, спрямованих на порушення громадського порядку та вчинення адміністративного правопорушення здійснено не було, а суд першої інстанції, закладаючи в описову частину рішення факти скоєння апелянтом адміністративного правопорушення, не надав належної оцінки доказам. Вказує, що в протоколі вказано однаковий час складення протоколу, та час скоєння правопорушення, а саме 04.45 хвилин 11.08.2017 року, зазначена некоректно та незрозуміло суть адміністративного правопорушення, не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоровя. Свідки які були залучені не посвідчили у протолі відмову від проходження огляду, не посвідчили відмову від підпису, не посвідчили відмову від надання посянень водієм. Апелянт вказує, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були присутні при зупиненні його інспекторами поліції.

Заслухавши пояснення адвоката Федосенко Н.А., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11.08.2017 року серії БР 224990, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння, та які не спростовані апелянтом і його захисником, розпискою ОСОБА_6, який прийняв керування автомобілем Mitsubishi L200, державний номер НОМЕР_1.

Апеляційний суд відмічає, що згідно вказано вище протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовся пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Такий порядок визначений у ст.. 266 КУпАП, а саме на місті зупинки за допомогою технічного засобу та у закладі охорони здоров'я, тому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта відмови працівниками поліції забезпечити огляд ОСОБА_2 у медичному закладі, враховуючи також те, що останній не надав тому жодних доказів, а також відсутність відомостей, що ОСОБА_2 оскаржувались дії працівників поліції при складанні відносно нього цього протоколу, який ОСОБА_2 відмовився підписувати.

Також згідно матеріалів справи, відомостей про оскарження дій особи яка складала протокол не має.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, врахувавши особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик