Провадження № 33/824/709/2018 Доповідач - Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

За участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

Захисника ОСОБА_2 - адвоката Музичука Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 25 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 25 серпня 2017 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 (двадцять тисяч чотириста) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.00 коп.

Згідно з постановою суду, з протоколу про адміністративне правопорушення від 14 червня 2017 року вбачається, що того ж дня о 22 год. 35 хв. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Geely», д.н. НОМЕР_1 по вул. Щусєва, 15 в м. Києві в стані наркотичного сп'яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку, у лікаря нарколога в Київський міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», в зв'язку з чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, при цьому 13 січня 2017р. ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити, також просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, так як належним чином про розгляд справи повідомлений не був, участі в судовому засіданні не приймав, рішення суду отримав лише 19.09.2018 року.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує, що 14.06.2017 року поліцейські не складали в його присутності протокол, не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, не вручали копію протоколу, звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази його відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків, також відсутні в матеріалах справи їх пояснення.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказана частина статті, за якою він притягується до адміністративної відповідальності, також матеріалами справи не підтверджено притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу, що працівники поліції на місці зупинки його транспортного засобу не пропонували йому пройти огляд з використанням спеціальних технічних приладів в присутності двох свідків, не проводили такий огляд не складали будь-яких актів за його результатами, не надавали йому результати огляду, він не висловлював незгоду з результатами огляду, натомість, поліцейські відразу повезли його до лікаря-нарколога, чим порушили Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Крім того, за даними висновку лікаря-нарколога, акт медичного огляду щодо нього було складено 14.06.2017 року о 23 годині 00 хвилин, а сам огляд на стан сп'яніння проводився лише 15.06.2017 року о 00 годині 45 хвилин, більш того, висновок за результатами зазначеного огляду складено лікарем лише 19.06.2017 року, при цьому протокол складено 14.06.2017 року, також звертає увагу, що огляд на предмет сп'яніння має бути проведено протягом двох годин з моменту зупинки транспортного засобу, тобто якщо його зупинили о 22 годині 35 хвилин, то огляд мав бути завершений не пізніше 00 годин 35 хвилин, однак, як вбачається з матеріалів справи огляд було проведено о 00 годин 45 хвилин.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Музичука Є.А., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

В порушення вимог закону, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, будь-яких даних про його належне повідомлення матеріали справи не містять, чим грубо порушив його процесуальні права та обмежив ОСОБА_2 в доступі до правосуддя.

Вищевказане порушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків, за відсутності будь-яких пояснень ОСОБА_2 в матеріалах справи, його позицію не з'ясував, та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, стверджував, що 14 червня 2017 року приблизно о 22 годині 35 хвилин, він керував автомобілем марки «Geely» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Щусєва в м. Києві без права на керування, під час чого його зупинили працівники поліції, та відразу сказали надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповівши що він не має прав на керування транспортним засобом через те, що був їх позбавлений рішенням суду,працівники поліції сіли до себе в службовий автомобіль та через деякий час вийшли і запропонували пройти освідування в медичному закладі охорони здоров'я у зв'язку з підозрою його перебування в стані наркотичного сп'яніння, на його зауваження та запитання щодо підстав перевірки, поліцейські не реагували, та застосовуючи до нього фізичну силу, надягли кайданки і посадили до патрульного автомобіля та кудись повезли, як з'ясувалось згодом, вони приїхали до медичного закладу, де на прохання лікаря він пройшов дихальний тест та здав сечу для аналізу, запевнивши його працівники поліції та лікар, що все буде добре, він підписав якийсь документ, що надав лікар, пішки повернувся до місця, де поліцейські залишили його автомобіль та поїхав на ньому додому. Звернув увагу, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП на нього в медичному закладі не складали, з ним його не ознайомлювали, про винесене щодо нього рішення за ч.2 ст.130 КУпАП дізнався випадково.

В матеріалах справи є наявний протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, який складено з суттєвим порушенням вимог Закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема, в порушення вимог ст.256 КУпАП щодо необхідності зазначення в протоколі суті адміністративного правопорушення та нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків та фактичні дані щодо кваліфікуючої ознаки - повторності, хоча оскаржуваною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Також, як вбачається з висновку лікаря-нарколога, перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп'яніння, який складений на підставі акту медичного огляду, - є протиріччя (акт медичного огляду щодо ОСОБА_2 було складено 14.06.2017 року о 23 годині 00 хвилин, а сам огляд на стан сп'яніння проводився 15.06.2017 року о 00 годин 45 хвилин), більш того, висновок за результатами зазначеного огляду складено лікарем лише 19.06.2017 року, при цьому 14.06.2017 року щодо ОСОБА_2 вже було складено протокол, яким встановлено його перебування в стані наркотичного сп'яніння.

Зазначені докази є суперечливими.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.366 КУпАП, огляд на стан сп'яніння має бути проведено протягом двох годин з моменту зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з рапорту інспектора ПП УПП ДПП України в м. Києві Петренко А.Е., ОСОБА_2 було зупинено працівниками поліції 14.06.2017 року о 22 годині 35 хвилин, та огляд в медичному закладі охорони здоров'я проведено лише 15.06.2017 року о 00 годин 45 хвилин, тобто після спливу 2-х годин.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час його складання - 14.06.2017 року о 23 годині 13 хвилин, однак, як вбачається з висновку лікаря, датою його заповнення є 19.06.2017 року.

Більш того, в протоколі про адміністративне правопорушення міститься явне виправлення в частині часу скоєння правопорушення, оскільки першопочаткова дата в ньому зазначена 23 години 35 хвилин, та в майбутньому виправлено на 22 години 35 хвилин, він не підписаний ОСОБА_2 та в ньому не вказані свідки, які залучались працівниками поліції під час освідування ОСОБА_2 в медичному закладі охорони здоров'я.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Також, вважаю за необхідне звернути увагу, що в оскаржуваному рішенні суддя не зазначив обставин, які були встановлені під час розгляду справи, а послався в рішенні лише на обставини, які встановлені протоколом про адміністративне правопорушення, що суперечить точному змісту ч.2 ст.283 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, складений з порушенням вимог ст. 256, ч.4 ст.266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом міністра внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395, інших беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 перебував в стані наркотичного сп'яніння, суду не надано, постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміправопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 25 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколюк О.В.