Справа № 199/5492/18
ПОСТАНОВА

іменем України

08.10.2018 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.07.2018 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що 20.07.2018 в місті Дніпро по вул. І.Пулюя, 13, водій ОСОБА_1 керував т/з «ОСОБА_2 TF69Y», н.з. АЕ4520АХ, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив, що не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 пояснив, що ввечері 20.07.2018 він повернувся додому та поставив автомобіль у двір і вже після цього вжив горілку. В цей момент між ним та його сином виник словесний конфлікт, під час якого син викликав працівників поліції. На момент приїзду працівників поліції він спав у будинку та працівники поліції розбудили його. Працівники поліції запропонували йому пройти медичний огляд на стан спяніння. На їх пропозицію він відповів відмовою, оскільки автомобілем в стані спяніння не керував, при тому, що працівники поліції були викликані за місцем його проживання з приводу його сварки з сином, в чому він визнав свою вину.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 266 КУпАП визначає, що відстороненню осіб від керування транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають лише особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров'я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

У звязку з цим слід також зазначити, що правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на неодноразові виклики до суду не зявилися.

В той же час в судовому засіданні був переглянутий відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, з якого слідує, що на час приїзду працівників поліції за адресою проживання ОСОБА_1, останній жодним транспортним засобом не керував, а перебував у будинку. З метою зясування обставин виклику поліції один із інспекторів поліції говорить під запис, що піде у будинок та розбудить ОСОБА_1, що він і робить. ОСОБА_1, будучи запрошеним на подвіря будинку, заперечує факт керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, вказуючи те, що він випив горілку вже після залишення автомобіля у дворі, після чого ліг спати.

При цьому, на відеозапису також видно, як запрошений свідок ОСОБА_5 висловлює своє здивування діями працівників поліції, зазначаючи, що не розуміє, навіщо ОСОБА_1 пропонують пройти огляд, якщо він не керував транспортним засобом.

Таким чином, вважаю, що відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовані дослідженими матеріалами справи, зібраним і складеними самими ж працівниками поліції.

Зокрема, працівники поліції особисто не фіксували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не зупиняли транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1

Відомостей про те, що у відповідності до ч. 1 ст. 266 КУпАП водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, в матеріалах справи також не має.

Оскільки ОСОБА_1 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення не керував транспортним засобом, а п. 2.5 Правил дорожнього руху зобовязує на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лише водія, яким, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом, враховуючи вимоги ст. 266 КУпАП, приймаючи до уваги положення п.п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, в яких йдеться про зупинку транспортного засобу під керуванням особи, підстав для проходження ОСОБА_1 медичного огляду, як і для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП про відмову від проходження такого огляду, взагалі не було.

До письмових пояснень свідка ОСОБА_6 про те, що він зняв на відео мобільного телефону факт керування батьком автомобілем в стані спяніння, слід відноситися критично, оскільки таке відео не долучено до справи, а було лише переглянуто працівником поліції без вилучення його копії, не містить дати та часу його створення, приймаючи до уваги те, що час керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20.07.2018 відсутній і в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто невстановлений працівником поліції, який складав протокол.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України від 15.05.2008» Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та рішення ЄСПЛ, які згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обовязкові і для працівників Національної поліції, справа, як зазначено вище, не містить відомостей щодо часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, а тому висновок працівників Національної поліції про порушення водієм п. 2.5. Правил дорожнього руху зроблені на припущеннях та не підтверджені обєктивними даними.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто доадміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко