Номер провадження: 33/785/1431/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Сегеда С.М.,

секретар судового засідання Ющак А.Ю.,

за участю скаржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: АДРЕСА_1, на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2018 року ОСОБА_2 був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 352,4 грн.

Відповідно до постанови суду, водій ОСОБА_2, 26.06.2018 року о 03 годині 15 хвилин в м. Одесі, по вул. Французький бульвар, 53/1 керував т/з «HYUNDAI COUPE» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків. Результат - 0,82 ‰ (проміле). Від проходження огляду в медичному закладі, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржена постанова є незаконною, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2018 року і закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що про час та місце судового засідання він повідомлений не був, та про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 06.08.2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. З цих підстав, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним не пропущений.

Так, вирішуючи питання щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає, що статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 вказав, що відповідно до ст. 289 ЦПК України скаргу на постанову у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - може бути подано протягом 10 днів з дня вручення такої постанови.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що скаржник ОСОБА_2 не приймав участі у справі, оскільки 24 липня 2018 року подав до суду заяву про передачу справи для розгляду за місцем його проживання і реєстрації (а.с.9). Крім того, матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови суду.

У зв'язку з цим, ОСОБА_2 вважається таким, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин, оскільки участі в суді першої інстанції не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав лише 26 липня 2018 року.

З цих підстав строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, оскільки ОСОБА_2 в судовому засіданні заявив відповідне клопотання про це.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на ст. 289 КУпАП України, то воно є безпідставним, оскільки в цій статті мова йде про іншу постанову у справі про адміністративне правопорушення, утому числі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не про постанову судді, про яку йде мова в ст. 294 КУпАП України.

Щодо суті апеляційної скарги, то дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступні обставини.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити.

При цьому, ОСОБА_2 посилався на те, не вживав алкогольних напоїв 26.06.2018 року, коли був зупинений співробітниками дорожньої поліції, однак технічний засіб помилково показав, що він був у стані сп'яніння, з результатом 0,82 проміле.

Заперечуючи проти вказаних результатів, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі пояснив, що дослідження проводилось за допомогою приладу Dгаgег «ALKOTEST 6810», прилад 0547, застосування якого не дозволено МОЗ України та Держспоживстандартом.

Також заявник апеляційної скарги посилався на те, що оскільки ОСОБА_2 не визнавав своєї вини у вживанні алкогольних напоїв, то йому співробітники поліції повинні були запропонувати проїхати з ними до закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння. Однак, йому не було запропоновано таких дій, що свідчить про відсутність доказів знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння 26.06.2018 року.

Аналізуючи дані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі - Інструкція) огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Так, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 065733 від 26.06.2018 року, складеного в 04 год. 00 хв., 26.06.2018 року о 03 годині 15 хвилин в м. Одесі, по вул. Французький бульвар, ОСОБА_2 53/1 керував т/з «HYUNDAI COUPE» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків. Оскільки результат огляду склав - 0,82 ‰ (проміле), то ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як було вказано вище, зазначені обставини були письмово підтверджені свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Крім того, як вбачається із відеозапису співбесіди співробітників патрульної поліції і правопорушника ОСОБА_2, починаючи з моменту зупинення автомобіля під його керуванням і до перевірки його стану приладом Dгаgег «ALKOTEST 6810» №0547, за весь час, який склав приблизно 45 хвилин, ОСОБА_2 на ставив перед співробітниками поліції питання про те, що він не погоджується із вищевказаним приладом і що бажає, щоб його освідчили в закладі охорони здоров'я.

З цих підстав, доводи заявника апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не визнавав своєї провини, у зв'язку з чим співробітники поліції повинні були запропонувати освідчити його на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, є безпідставними і необґрунтованими.

Більше того, як вбачається із вказаного протоколу, правопорушник ОСОБА_2 підписав його і жодним чином не заперечував проти нього, що свідчить про його повну згоду із вказаним протоколом.

Крім викладеного, апеляційний суд Одеської області також вважає за необхідне зазначити, що у разі, якщо б ОСОБА_2 не перебував у стані сп'яніння, він би не підписував протокол про адміністративне правопорушення, заперечував би проти нього, вимагав би направлення його на медичний огляд до медичної установи і у всякому разі мав змогу пройти цей огляд самостійно після складення відносно нього протоколу і вилучення у нього посвідчення водія АВВ № 014794.

Однак, жодних із вказаних дій ОСОБА_2 не здійснив, що безсумнівно свідчить про визнання ним своєї вини у порушенні вимоги п. 2.9а «Правил дорожнього руху України», і як наслідок - правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що дослідження проводилось за допомогою приладу Dгаgег «ALKOTEST 6810» № 0547, застосування якого не передбачено МОЗ України та Держспоживстандартом, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 17.09.2018 року було витребувано від Управління Патрульної поліції м. Одеси інформацію стосовно сертифіката відповідності, свідоцтва відповідності і дані щодо калібрування приладу «Драгер», який застосовувався під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння 26.06.2018 року. У справі була оголошена перерва до 10 жовтня 2018 року, до 16.00 год. (а.с.51).

08 жовтня 2018 року від т.в.о. начальника Управління Патрульної поліції в Одеській області надійшла відповідь за № 21186/41/13/13/03-2018 від 03.10.2018 року (а.с.53), згідно якої суду були надані наступні копії:

копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Drager Alcotest 6810» № ARCD-0547, нa 1 арк.;

копія сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, на 1 арк.;

копія пояснювального листа до сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, на 1 арк.;

копія відомості про сервіс, градуювання (калібрування) та державну повірку на 1 арк.

Згідно вказаних документів, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Drager Alcotest 6810» № ARCD-0547, за допомогою якого проводилося дослідження ОСОБА_2, чинне до 10.07.2018 року (а.с.41).

Крім того зазначено, що у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, газоаналізатори, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік (а.с.56).

Також згідно сервісної книжки газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6810» № ARCD-0547 його державна повірка відбулась 10 липня 2017 року та 10 липня 2018 року (а.с.57).

Тобто, із вказаних матеріалів слідує, що засіб вимірювальної техніки «Drager Alcotest 6810» ARCD-0547, за допомогою якого проводилося дослідження ОСОБА_2 26.06.2018 року, був повіреним і таким, що відповідав вимогам чинного законодавства щодо вимірювальної техніки для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі на вказаний період часу.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що гідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, апеляційний суд Одеської області погоджується з висновком суду першої інстанції, який в повній мірі дотримався вищевказаних правових норм, а саме повно, всебічно і об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Також судом було обгрунтованостягнуто з ОСОБА_2 на корить держави судовий збір у розмірі 352,4 грн.

Будь-яких інших доказів та доводів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскарженої постанови надано не було, у зв'язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскарженої постанови.

Що стосується доводів апелянта ОСОБА_2 про те, що суд безпідставно розглянув справу у його відсутність, не повідомивши його про час і місце судового засідання, то вони є безпідставними, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 065733 ОСОБА_2 був повідомлений про час і місце розгляду справи в Приморському районному суді, про що мається його особистий підпис в протоколі.

Про його обізнаність про час і місце розгляду справи в Приморському районному суді в зазначений день і час також свідчить заява ОСОБА_2 про передачу справи із Приморського районного суду м. Одеси до Тульчинського районного суду Вінницької області - за місцем його проживання і реєстрації (а.с.9).

Заяви ОСОБА_2 про відкладення справи з тих чи інших підстав на іншу дату, матеріали справи не містять.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції надав можливість ОСОБА_2 дати пояснення в суді з приводу його заперечень проти оскаржуваної постанови судді і цим поясненням надана оцінка судом, як і іншим доказам, які маються в матеріалах справи, у зв'язку з чим, апеляційний суд вважає, що права ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні повністю забезпечені.

Також безпідставними є доводи апелянта ОСОБА_2 з приводу того, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції не врахував обставини справи та пом'якшуючі обставини, його позитивні характеристики, оскільки у відповідності до санкції статті 130 ч.1 КУпАП на водіїв транспортних засобів може бути накладено безальтернативне покарання - лише у вигляді стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 1 рік.

З цих підстав суд діяв саме в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 10.10.2018 року, на 16.00 год., правопорушник ОСОБА_2 до суду не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.61). У зв'язку з цим, та враховуючи, що ОСОБА_2 дав пояснення по справі, матеріали справи досліджені в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закінчення розгляду справи у відсутність правопорушника ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строкна апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) С.М. Сегеда