П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його представника-адвоката ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 - за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДБ№048147 від 19 липня 2018 року, вбачається, що 19.07.2018 року о 17год. 00 хв., в м. Ужгород по вул. Собранецька, 224 КПП «Ужгород, водій ОСОБА_1, керував т/з SPARK д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Стан спяніння підтверджується висновком ЗОНД №189 від 19.07.2018 року від 19.07.2018 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від підписання протоколу, отримання його копії відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав не визнав, не заперечив вживання алкогольних напоїв, разом з тим заперечив факт керування транспортним засобом. Вказував на те, що не їхав на транспортному засобі SPARK АО4622АА, а штовхав його до кордону, оскільки перетнути такий без транспортного засобу не можливо, та таким чином хотів перетнути кордон у Словакію. Його приввезли до КПП «Ужгород» знайомі на автомобілі, на парковці біля КПП знаходився його мопед, який використовує для перетину кордону. Підштовхав свій мопед до шлагбаума на кордоні, де попросив талон для перетину, на що отримав в грубій формі відмову. Будучи незгідним з діями інспектора між ними виникла словесна перепалка, на що викликали патрульну інспекцію. Після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні просила закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки факт керування транспортним засобом не підтверджується жодними доказами.

Представник поліції на судовий виклик на розгляд справи не зявився, про причини неявки суд не повідомляв.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та обєктивно зясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обв'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДБ№048147 від 19 липня 2018 року, вказано що гр. ОСОБА_1 керував т/з в стані алкогольного спяніння, та факт знаходження останнього в стані алкогольного спяніння підтверджується висновком ЗОНД № 189 від 19.07.2018 року.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що дійсно відповідно до висновку ЗОНД №189 від 19.07.2018 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння. Окрім того до матеріалів справи додано чек алкотестеру «Drager» відповідно вміст алкоголя в крові ОСОБА_1 0,83 ‰.

Відповідно до пояснень самого ОСОБА_1, факт вживання алкоголю він не заперечує поте категорично заперечує факт керування пари цьому транспортним засобом.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: -керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; -або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; -або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до розяснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Натомість, доказів, які б свідчили про те, що гр. ОСОБА_1 керував т/з SPARK д.н.з. НОМЕР_1 19.07.2018 року у матеріалах справи відсутні.

В судове засідання свідки огляду на стан спяніння ОСОБА_3, та ОСОБА_4, а також працівники патрульної поліції якими складались адміністративні матеріали не зявилися, повідомлялись неодноразово.

У протоколі відсутні покази свідків, пояснення свідків не додано і до матеріалів справи, факт керування не встановлено і з відеозапису,що додано о матеріалів протоколу, на якому зафіксовано лише подію складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, частина відео на сд-диску не можливо відтворити. На запит суду копію відеозаписів надано не було. Таким чином, суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5