Справа № 461/7030/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/162/18 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю представника Львівської митниці ДФС Веселівського А.І. та захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Павліка І.М., розглянувши апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Моісеєнко Я.В. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2018 року,

встановив:

цією постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, відповідно до протоколу №4251/20900/18 від 16.07.2018 р.: транспортний засіб марки «Ford Focus 1.8 TDDI Kombi», р.н. НОМЕР_2, VIN:НОМЕР_1, 2001 року випуску, з дизельним двигуном об'ємом 1753 см.куб., з ключем запалення до нього. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії DR/BAN НОМЕР_3- 1 арк. Контрольні талони для проходження по «зеленому коридору», «червоному коридору» - 2 арк. «UZYCZENIE» від 11.07.2018 №1421/2018, - 1 арк. - повернуто ОСОБА_2.

Згідно протоколу про порушення митних правил №4251/20900/18 від 16.07.2018 р., 12.07.2018 року близько 11 год. 00 хв. в зону митного контролю митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, із Республіки Польща до України смугою руху «зелений коридор», в'їхав автомобіль марки «Ford Focus 1.8 TDDI Kombi», р.н. НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_2.

До митного оформлення ОСОБА_2 подав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FG822189, виданий 06.07.2017 року, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню щодо транспортного засобу марки «Ford Focus 1.8 TDDI Kombi», р.н. НОМЕР_2, VIN:НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію т/з на території Республіки Польща серії DR/BAN НОМЕР_3, згідно з яким власником автомобіля є ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_1, а також надав «UZYCZENIE» від 11.07.2018 №1421/2018, посвідчену заступником нотаріуса Joanna Baranska-Pastuszko нотаріусом Malgorzata Bednara-Kowal, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, як документ, що дає право на користування вищезгаданим автомобілем громадянинові України ОСОБА_2.

Під час здійснення митних формальностей відносно громадянина України ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Ford Focus 1.8 TDDI Kombi», р.н. НОМЕР_2, VIN:НОМЕР_1, виникла підозра щодо достовірності поданих громадянином України ОСОБА_2 документів на право користування автомобілем, а саме: «UZYCZENIE» від 11.07.2018 №1421/2018, посвідчену заступником нотаріуса Joanna Baranska-Pastuszko нотаріусом Malgorzata Bednara-Kowal.

У зв'язку з цим було прийнято рішення щодо проведення перевірки автентичності документу. Зокрема, 12.07.2018 року за вих. № 13131/10/13-70-20/38 Львівською митницею ДФС було скеровано запит до нотаріальної канцелярії Renata Greszta і Joanna Baranska-Pastuszko в м. Люблін, Республіка Польща, з проханням надання інформації, чи видала згадана вище нотаріальна канцелярія гр. України ОСОБА_2 «UZYCZENIE» від 11.07.2018 №1421/2018.

13.07.2018 Львівською митницею ДФС за вхідним №635/13-70-20/38 було отримано відповідь на даний лист, відповідно до якої нотаріус Renata Greszta і Joanna Baranska-Pastuszko повідомили, що 11.07.2018 року в їх канцелярії не видавався документ доручення автомобіля марки «Ford Focus 1.8 TDDI Kombi», р.н. НОМЕР_2, VIN:НОМЕР_1, а ОСОБА_2 в цей день в канцелярії не було.

Органом митниці дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України, дії спрямовані на переміщення транспортного засобу з поданням митному органу як підстави для переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Не погоджуючись з даною постановою представник Львівської митниці ДФС Моісеєнко Я.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та винести нову, якою визнати громадянина України ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару з конфіскацією товару вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №4251/20900/18 та стягнути ОСОБА_2 в користь Львівської митниці ДФС витрати за зберігання товару на складі митниці.

В обґрунтування покликається на те, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова є незаконною. Звертає увагу, що суд першої інстанції, вказує, що під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у вину, проте таке твердження суду, на думку апелянта, не відповідає обставинам справи та спростовується матеріалами справи, яким суд не надав належної оцінки. Вважає, що наявна в матеріалах справи відповідь нотаріальної канцелярії отримана Львівською митницею ДФС законним шляхом, містить у собі усі необхідні дані, відомості, що мають значення для справи, така офіційно надіслана, переклад зроблений згідно з вимогами чинного законодавства, відповідно до ст. 503 МК України. Окрім того, суд першої інстанції формально наводить положення Цивільного кодексу України, якими врегульовано особливості укладення правочинів та вимоги до них, проте митниця не ставить у вину ОСОБА_2 факт підробки доручення і дана особа притягується до адміністративної відповідальності не за підробку доручення, а подання до митного контролю підробленого доручення.

Заслухавши в судовому засіданні виступ представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу, захисника Павлік І.М., який заперечив подану апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції Веселівський А.І. підтримуючи апеляційну скаргу зазначив, що суд першої інстанції не надав не надав належного висновку всім доказам по справі, а саме відповіді нотаріальної контори.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Павлік І.М. заперечуючи апеляційну скаргу пояснив, що на транспортний засіб яким керував ОСОБА_2 у нього були всі належні документи, він проживає в Польщі і мав намір даний транспортний засіб ставити на облік там же.

Відповідно до ч.1 ст.483 МК України відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

На переконання суду, висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані ОСОБА_2 до митного оформлення містять неправдиві дані, тобто відомості зазначені у них належним чином не перевірені та не спростовані, а тому в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

При цьому, стосовно доводів апелянта про те, що митниця не ставить у вину ОСОБА_2 факт підробки доручення і дана особа притягається до адміністративної відповідальності не за підробку доручення, а подання до митного контролю підробленого доручення, слід зазначити, що органом доходів і зборів не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_2 та справжності його підпису на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству Республіки Польща. Крім цього, у матеріалах справи відсутній документ компетентного органу Республіки Польщі або України, який би встановив, що вказане вище доручення є підробленим, а відтак, хто є винним у цій підробці.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді даної справи, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, 483 МК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Моісеєнко Я.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2018 року відносно ОСОБА_2 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук