Провадження 3/201/3913/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1, 14.08.1984р. народження, громадянки України, паспорт серія АН № 338226, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 10.03.2005р., працюючою у КЗ ДЦПМСД №4 медичною сестрою, яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пров. Штабний, 3/240, притягнутої за ч.1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02.10.2018р. надійшов адміністративний матеріал з Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який був передано в провадження судді Ткаченко Н.В. 03.10.2018р.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 228681 01.10.2018р. ОСОБА_1 22.09.2018р. ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обовязків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 (06.10.2004р. народження), яка самовільно покинула домівку в нічний час доби, внаслідок чого могла стати жертвою злочину чи правопорушення або нещасного випадку, чим порушила ч.1 ст. 150 Сімейного Кодексу України.

ОСОБА_1 була повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення sms-повідомлення, яке вона отримала 03.10.2018р. о 20год.07хв., однак в судове засідання 09.10.2018р. не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. В своєму зверненні до суду просила розглядати справу за її відсутності та з рішенням суду на майбутнє буде згодна (а.с. № 2).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993р. , міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

17.07.1997р. Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв'язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Однак, ні з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 228681 від 01.10.2018р., при викладенні суті правопорушення, ні з матеріалів справи не можливо встановити, в чому полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обовязків.

Напроти, до протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт від 22.09.2018р., з якого вбачається, що відразу після сварки з донькою, після якої ОСОБА_2 покинула квартиру матері та не повідомила останню про те, куди вона йде, ОСОБА_1 відразу відреагувала на ці події та подала заяву в поліцію про зниклу дитину.

ОСОБА_2, 06.10.2004р. народження була знайдена в межах пошуку дитини згідно заяви від 22.09.2018р., а не самостійно працівниками поліції.

Також слід звернути увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження субєктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив та мета інкримінованого їй правопорушення.

Враховуючи зазначене, а також те, що інших доказів з яких можливо б було встановити обставини справи до матеріалів справи не додано, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи обєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а відтак і відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, 9 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950р., ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993р., ст. ст. 7, 9, 10, 11, ст. ст. 247, 283-285, 287 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.В. Ткаченко