11.10.2018 Справа № 756/9311/18
Унікальний № 756/9311/18
Провадження № 3/756/4611/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шестаковська Л.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка надійшла від Управління патрульної поліції в м. Києві відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 415016 ОСОБА_1 04.07.2018 о 16:25 годині рухаючись в м. Києві по вул. Богатирській 5, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «Kia Sorento», державний номер НОМЕР_1, перебуваючи при цьому у стані наркотичного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився в установленому законом порядку в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», відповідно до висновку № 007199 ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (канабіоїдни) спяніння.

ОСОБА_1 до суду не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому у відповідності до ст. 268 КУпАП, справу можливо розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі матеріалів, що є у справі про адміністративне правопорушення.

Інспектор роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП лейтенант поліції Молчанов О.Є. неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, до суду надійшов лист за підписом начальника Управління Зозулі Ю.Г. про належність повідомлення, проте до суду не зявився, причини своєї неявки не повідомив. З клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, будь-яких письмових пояснень з приводу даної справи до суду не надали.

Крім того, до матеріалів справи в якості доказу надано відеозапис з боді-камер та відеореєстратора співробітників поліції від 04.07.2018, який неможливо використати як доказ, оскільки звукозапис на ньому відтворюється частково, безладна нарізка відео фрагментів, при цьому більша частина відеозапису взагалі відсутня. З відеозапису неможливо встановити чи взагалі рухався 04.07.2018 о 16:25 годині автомобіль марки «Kia Sorento», державний номер НОМЕР_1, чи дійсно ним саме в цей час керував ОСОБА_1

З переглянутого відеозапису вбачається що о 16:05 годині водій ОСОБА_4 у супроводі працівників поліції в салоні їх службового автомобіля вже перебуває у якості пасажира на задньому пасажирському сидінні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 415016 від 04.07.2018 щодо ОСОБА_1 складено його було о 17 годині. Проте, з нарізки направлених до суду відеофрагмертів вбачається, що після 19 години водій ОСОБА_1 ще перебував у кабінеті лікаря без результатів його огляду.

Про те, що протокол про адміністративне правопорушення у звязку з порушенням вимог саме п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху було складено ще до початку огляду водія у медичній установі свідчить те, що у фабулі протоколу вказано, що особа керувала транспортним засобом маючи ознаки наркотичного спяніння, а не керувала перебуваючи у стані наркотичного спяніння, оскільки результат огляду, проведеного лікарем, було отри мано лише після 19 години (згідно відеозапису).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги приписи частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене частиною першою статті 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно зі статтею 62 Конституції України, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до пункту 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з частиною другою статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути зясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя із здивуванням констатує і той факт, що в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 міститься акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо водія ОСОБА_5 від 13.07.2018, яка керувала зовсім іншим транспортним засобом та в інший час, а також відповідний рапорт від 13.07.2018.

Враховуючи викладене, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 04.07.2018, не підтверджені.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247 п. 1, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення, з підстав п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.П. Шестаковська