Справа № 603/698/18
Провадження № 3/603/302/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2018 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, фізичної особи - підприємця, на утриманні троє дітей, до адміністративної відповідальності не притягувалась,

- за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа підприємець ОСОБА_1, за місцем здійснення підприємницької діяльності: магазин «Україна», що знаходиться в м.Монастириська Тернопільської області, в лютому 2017 року, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» до початку роботи працівника ОСОБА_2 за укладеним трудовим договором, не подала повідомлення в територіальний орган Державної фіскальної служби.

Окрім зазначеного, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не ознайомила працівника ОСОБА_2 про прийняття її на роботу під розписку в особовій картці форми № П-2, чим порушила вимоги п.2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Скоєне ОСОБА_1 правопорушення підтверджується наступними даними.

Так, судом з матеріалів справи встановлено, що 03.02.2017 року, між ОСОБА_1, як фізичною особою підприємцем, яка використовує найману працю та ОСОБА_2 був укладений трудовий договір №5 про виконання останньою обовязків продавця продовольчих товарів та видано наказ №1 про прийняття її на роботу з 03.02.2017 року.

03.02.2017 року, після підписання сторонами трудового договору та видачі наказу про прийняття ОСОБА_2 на роботу, ОСОБА_1 звернулася з повідомленням в територіальний орган Державної фіскальної служби про прийняття ОСОБА_2 на роботу.

В той же день ОСОБА_2 приступила до виконання своїх обовязків згідно укладеного трудового договору, що також підтверджується витягом з Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ТР1211/411/АВ від 18.09.2018 року, повідомленням про прийняття працівника на роботу.

Постановою КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», у відповідності до ст. 24 КЗпП України установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, проте вищевказаний працівник була допущена до роботи.

З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що працівник з яким і укладено трудовий договір не може бути допущений до роботи без повідомлення власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу так як повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу є невідємною частиною укладання трудового договору.

З вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 порушила процедуру прийняття працівника на роботу, а саме, допустила працівника до виконання обовязків згідно з укладеним трудовим договором до повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби.

Також, судом з матеріалів справи встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 при прийнятті на роботу ОСОБА_2 не ознайомила останню про прийняття її на роботу під розписку в особовій картці форми № П-2, що підтверджується витягом з Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ТР1211/411/АВ від 18.09.2018 року.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.5 глави 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Питання, пов'язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. N 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктами 2.4, 2.5 глави 2 вказаної Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

В звязку з вищевказаним, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме, порушення інших вимог законодавства про працю.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, обтяжуючі обставини судом не встановлені, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в мінімальних його межах.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності та відповідатиме меті адміністративного стягнення.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, ч. 1 ст. 41, ст.ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (пятсот десять) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_3