Номер провадження: 33/785/66/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року відносно:

ОСОБА_2, який народився 01 липня 1976 року, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 08 вересня 2017 року о 21 год. 10 хв. ОСОБА_2 на вулиці Середній, 7 у м. Одесі керував автомобілем «AUDI», реєстраційний номер СВ 94 ВВ, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що з оскаржуваною постановою не згодний і вважає її незаконною, з таких підстав:

- суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, позбавивши його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП;

- висновки суду першої інстанції ґрунтується виключно на матеріалах наданих працівниками поліції, без урахування того, що ані протокол, ані матеріали справи не містять жодних відомостей про наявність у нього будь-яких інших ознак спяніння, крім запаху з ротової порожнини;

- суд першої інстанції не дав оцінки тій обставині, що матеріали справи не містять даних про його відсторонення від керування транспортним засобом, про тимчасове затримання транспортного засобу на штрафмайданчик;

- суд першої інстанції не врахував, що з метою встановлення стану алкогольного спяніння, у нього у закладі охорони здоровя не відбирались зразки сечі, крові, змиви з губ та шкіряного покрову, що свідчить про те, що акт медичного огляду №001332 від 08.09.2017 року, складений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2просить скасувати постанову суду про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання суду апеляційної інстанції, призначені на 19.12.2017 року та 19.01.2018 року ОСОБА_2 не зявився, причини неявки суду не повідомив, натомість його захисник адвокат ОСОБА_3, надав суду письмову заяву, про те, що він розірвав угоду про надання юридичних послуг з ОСОБА_2, при цьому повідомив його про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №086086 від 08 вересня 2017 року, в якому ОСОБА_2 власноруч написав, що вжив 0,33 мл. пива;

- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001332 від 08 вересня 2017 року;

- відеозаписом події.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, були повторно досліджені докази, а саме:

-протокол про адміністративне правопорушення серії БР №086086 від 08 вересня 2017 року, у якому зазначено, що 08.09.2017 року о 21 год. 10 хв. ОСОБА_2, порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, на вулиці Середній, 7 у м. Одесі керував автомобілем «AUDI», реєстраційний номер СВ 94 ВВ, у стані алкогольного спяніння. Окрім того, у протоколі він власноруч написав, що вжив пляшку пива обємом 0,33 мл. /а.с. 2/;

- висновок, щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001332 від 08 вересня 2017 року, відповідно до якого, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння /а.с. 3/;

- відеозапис події, долучений до матеріалів справи, з якого очевидно випливає, що огляд ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснений у медичному закладі, в тому числі з відбиранням біологічних зразків (сечі). Під час огляду встановлено, що у повітрі, що видихав ОСОБА_2 вміст алкоголю становить 0,77 проміле, а у сечі 0,69 проміле, що перевищує допустимі 0,20 проміле /а.с. 9/;

Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється

керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Обєктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії, як керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обгрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає слушними, але під час апеляційного розгляду справи, його права були поновлені, а докази у справі досліджені повторно.

Результати повторного дослідження доказів показали, що відсутність ОСОБА_2 у судовому засідання суду першої інстанції, не вплинула на законність судового рішення.

До того ж, ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надав жодного доказу на спростування змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновків суду першої інстанції.

Аналіз інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 показав, що вони є надуманими і безпідставними, з таких підстав:

- так, довід про те, що висновки суду першої інстанції ґрунтується виключно на матеріалах наданих працівниками поліції, без урахування того, що ані протокол, ані матеріали справи не містять жодних відомостей про наявність у нього будь-яких інших ознак спяніння, крім запаху з ротової порожнини, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом протоколу та висновком лікаря, а сам ОСОБА_2 доказів не надав;

- довід про те, що суд першої інстанції не дав оцінки тій обставині, що матеріали справи не містять даних про його відсторонення від керування транспортним засобом, про тимчасове затримання транспортного засобу на штрафмайданчик, апеляційний суд вважає таким, що не впливає на фактичні обставини справи, адже він не спростовує факту керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння;

- довід апеляційної скарги в частині неврахування судом першої інстанції, що у нього у закладі охорони здоровя не відбирались зразки сечі, крові, змиви з губ та шкіряного покрову, що свідчить про те, що акт медичного огляду №001332 від 08.09.2017 року, складений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, є безпідставним, адже зі змісту дослідженого відеозапису події видно, що огляд проводився із застосуванням спеціального приладу та аналізу зразка сечі.

У відповідності до п.1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду є законною та справедливою, тому підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 266, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,- залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року відносно ОСОБА_2 про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца