Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1394/2018
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 травня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, 25.12.2017 року о 13 год. 07 хв. по вул. Тимошенка, 29 у м. Києві, гр. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, був не уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 12.1, 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за № 756/451/18 в частині накладення стягнення, змінивши його на менш суворе, а саме на штраф. Одночасно скаржник подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної вище постанови.

В обґрунтування вимог своєї скарги ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування занадто суворого стягнення за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Як зазначає скаржник, суд, порушивши його право на участь у розгляді справи, не надав йому можливості подати суду докази на підтвердження обставин, які зазначені в ч. 2 ст. 33 КУпАП та могли вплинути на призначення судом адміністративного стягнення.

Зокрема, апелянт вказує на те, що з часу отримання посвідчення водія у 2010 року, він не порушував правил дорожнього руху та не притягувався до адміністративної відповідальності.

На даний час він, ОСОБА_2, проживає з цивільною дружиною, яка є студенткою університету «КРОК», а тому змушений постійно працювати та утримувати свою сім'ю.

Крім цього, скаржник звертає увагу на те, що робота, на якій він отримує заробіток для своєї сім'ї, безпосередньо пов'язана із керуванням та обслуговуванням транспортного засобу, оскільки він працює на посаді водія-експедитора ТОВ «БК «Барельєф», про що свідчить довідка з місця роботи.

За місцем роботи, директором ТОВ «БК «Барельєф», йому надана позитивна характеристика, як старанному працівнику, що якісно виконує свою роботу, безпечно керує автомобілем.

У зв'язку з цим, позбавлення його, ОСОБА_2, права керування транспортним засобом строком на 6 місяців, на підставі оскаржуваної постанови, є нічим іншим, як втрата своєї роботи та, як наслідок, скрутне фінансове положення не лише останнього, а й членів його сім'ї, враховуючи те, що зараз дуже важко знайти роботу.

Вказані обставини, як зазначається у скарзі, не були враховані судом під час розгляду справи, з причин не повідомлення його про час та місце розгляду справи, а посилання на ці обставини в самій постанові є формальним, оскільки вини не були належним чином досліджекні судом, що стало наслідком застосування такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що про притягнення його до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 22 лютого 2018 року, коли він звернувся до канцелярії Оболонського районного суду та отримав копію постанови.

До 22 лютого 2018 року, ні суд, ні будь-який інший орган, не повідомляв його про винесення оскаржуваної постанови та про розгляд справи в суді, внаслідок чого він, ОСОБА_2, був позбавлений права на участь у розгляді його справи та оскарження рішення по справі в порядку та строки, передбачені законом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі про причини пропуску строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, вважаю, що цей строк ОСОБА_2 пропустив з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

По-друге, правильно встановивши обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вину ОСОБА_2 у його вчиненні суддя, вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, хоча і послався на те, що враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, проте не врахував, що будь-які дані про особу ОСОБА_2, крім тих, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні, так само як і підстави для застосування ст. 36 КУпАП, оскільки останній притягувався до адміністративної відповідальності за одне правопорушення.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, накладаючи на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП, суддя не в повній мірі врахував вимоги ст. 33 цього Кодексу, що потягло за собою неправильне застосування норм матеріального права в частині накладеного адміністративного стягнення.

Зокрема, санкцією ст. 124 КУпАП, крім позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, передбачений такий вид адміністративного стягнення, як штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак суддя не мотивував належним чином свій висновок про неможливість застосування цього виду стягнення, зосередивши свою увагу лише на іншому виді стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, визнавши за доцільне позбавити ОСОБА_2 цього права строком не на один рік, а на шість місяців.

Разом з тим, незважаючи на те, що суддя мотивував своє рішення про вид та розмір накладеного адміністративного стягнення, проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, обставини, передбачені ст. 33 КУпАП фактично не перевіряв, оскільки в наданих суду першої інстанції матеріалах справи, були відсутні документи, що характеризували особу порушника, його майновий стан та відношення до скоєного, а тому мотиви прийнятого рішення в частині накладеного стягнення свідчать про формальний підхід до застосування загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених законом.

До цього слід також додати і те, що відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Між тим, як в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові, відсутні будь-які дані про те, що допущені ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху були грубими або що протягом року він повторно порушив порядок користування правом керування транспортними засобами, що могло б свідчити про наявність обставини, яка обтяжує відповідальність або вимагає застосування більш суворого адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги обставини та характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, а також інші обставини, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі, а саме: на те, що наявність у нього водійських прав пов'язана з виконанням ним обов'язків по роботі, де він характеризується виключно позитивно, суд апеляційної інстанції вважає за можливе змінити постанову судді в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, замість позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, тим самим задовольнивши подану нею апеляційну скаргу.

Напідставі викладеного, керуючисьст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суддіОболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 рокупро притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Шевчук А.В.