Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Демочко Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., за участі секретаря Параскєвіної Н.П., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 18.05.2018 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 12.04.2018 року, о 00.10год. в смт.Мангуш Мангушського району Донецької області по вулиці Миру біля будинку №82 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 18.05.2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким закрити провадження у справі як необґрунтоване і постановлене з порушенням матеріального і процесуального права.

Зазначає, що він не знаходився у стані наркотичного сп'яніння 12.04.2018 року при керуванні транспортним засобом, правила дорожнього руху не порушував, працівники поліції безпідставно зупинили його, він не відмовлявся пройти медичне обстеження в наркології смт.Мангуш, але працівники поліції зазначили, що доставлять його для проходження медичного обстеження до наркологічного диспансеру м.Маріуполя, на що він погодився, але йому не було з ким залишити свій автомобіль, який знаходився на проїжджій частині дороги на перехресті, тому він і відмовився від проходження медичного обстеження.

Вказує, що суд у мотивувальній частині послався на ст. 41-1 КУпАП, яка не має відношення до цієї справи.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційної скарги і показав, що був присутній у суді першої інстанції, підтвердив показання, які надавав суду. 12.04.2018 року приблизно о 00.10год. в смт.Мангуш Мангушського району його зупинили працівники поліції, запропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в наркологічному відділенні м.Маріуполя, але він відмовився, оскільки евакуйовувати автомобіль працівники поліції відмовились, а йому не було на кого залишити транспортний засіб, тому вважає, що в його діях відсутній склад вказаного правопорушення.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просили скасувати постанову районного суду і закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях їх підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважали зупинку ОСОБА_2 працівниками поліції незаконною, тому ОСОБА_2 відмовився виконувати незаконні вимоги поліцейських. Крім того, ОСОБА_2 не було на кого залишити транспортний засіб на вимогу поліцейських проїхати з ними до медустанови у м.Маріуполь, оскільки у Мангуші не проводять медичний огляд на стан сп'яніння, ОСОБА_2 серед ночі посеред дороги не міг залишити автомобіль, який йому не належить, тому, на думку захисту, слід застосувати вимоги ст. 18 КУпАП та закрити провадження по справі.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову районного суду і закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зміст постанови судді Першотравневого районного суду Донецької області від 18.05.2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, вчинене ОСОБА_2 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП, з наведенням доказів, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Суддя місцевого суду дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 12.04.2018 року о 00.10год. керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначені як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 080316, який складений 12.04.2018 року (а/п 2); письмові пояснення ОСОБА_2, в яких останній особисто зазначив, що керував 12.04.2018 року о 00.10год. автомобілем, відмовився від пропозиції працівників поліції пройти медичне обстеження на стан наркотичного сп'яніння (а/п 3); письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а/п 4) у присутності яких ОСОБА_2 відмовився від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення і додані до нього матеріали складені відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2, а тому доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає зокрема і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 у межах, які встановлені санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, у відповідності з вимогами ст.ст. 33-36 КУпАП, у межах передбаченого ст. 38 КУпАП трьохмісячного строку.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції, постановляючи судове рішення, послався на ст.41-1 КУпАП «Ухилення від участі в переговорах щодо укладення, зміни або доповнення колективного договору, угоди» є безпідставними, оскільки суд посилався на вимоги ст.40-1 КУпАП «Судовий збір» при вирішенні питання про стягнення судового збору на користь держави з правопорушника.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про незаконність дій працівників поліції та наявність в діях ОСОБА_2 крайньої необхідності, оскільки поліцейські діяли в межах своїх повноважень, в рапорті інспектора роти №4 батальйону УПП у Житомирській області Михальчука В.В. наведені підстави для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 - за порушення правил дорожнього руху, а саме при перестроюванні останній не ввімкнув покажчик повороту, при спілкуванні з водієм були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, запропоновано йому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння, від проходження якого останній відмовився у присутності двох свідків (а/п 5), що не заперечував ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ним не оскаржувалися дії працівників поліції, також відсутні будь-які данні про існування небезпеки, яка загрожувала б власності - автомобілю, окрім того, ОСОБА_2 мав змогу зателефонувати власнику автомобіля або іншій знайомій особі, яка забрала б автомобіль.

Виходячи з наведеного, слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено, а апеляційні доводи ОСОБА_2 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 18.05.2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя