КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яку притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, розглянувши справу без його участі, з порушенням правил підсудності, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що він зареєстрований та проживає у місті Києві, всупереч вимогам ст.255 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я не відмовлявся та висловив у протоколі про адміністративне правопорушення незгоду з підозрою поліцейського.

Вказує на порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом.

Звертає увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення, на його думку, позбавляє водія права на захист.

Зазначає, що при наявності суперечливих показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд не викликав та не допитав вказаних осіб в судовому засіданні, у зв'язку з чим, такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а також доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі.

Одночасно з вимогами апеляційної скарги ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначивши, що розгляд справи проведено за його відсутності, копію оскаржуваної постанови він отримав 24 квітня 2018 року та у зв`язку з тим, що проживав та проходив реабілітацію у Харківській області, подав апеляційну скаргу з пропуском встановленого законом строку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, заслухавши ОСОБА_2, який підтримав клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 13 квітня 2018 року проведено за відсутності ОСОБА_2, копію оскаржуваної постанови отримав 24 квітня 2018 року, апеляційну скаргу подав 07 травня 2018 року.

Відтак, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, у тому числі на апеляційне оскарження прийнятого рішення судом першої інстанції, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 18 січня 2018 року о 02 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом марки «Hyundai» модель «Accent» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вулиці О.Теліги біля будинку № 17 в м.Києві з наявними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими пояснення свідків , які суд обґрунтовано прийняв до уваги та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм та права на судовий захист, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

Доводи апелянта про те, що він не заперечував пройти огляд на місці зупинки на приладі Драгер не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїу разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

За таких обставин, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року є законною, і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/133/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Савицький О.А.