КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/322/2018 Постанова винесена суддею Смик С.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 17 травня 2018 року о 00 год. 05 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Daweo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. М. Бойчука, 28, у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, а справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, суд обґрунтував свої висновки недопустимими письмовими доказами, які отримані та складені поліцейськими без дотримання вимог законодавства. Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому суть правопорушення сформульована незрозуміло, адже не вказано від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного або наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Між тим, як стверджує апелянт, йому поліцейський не пропонував огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а огляд на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я він (апелянт) виявив бажання пройти самостійно. Проте в порушення Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) поліцейський не видав йому відповідного направлення для проходження огляду на стан сп'яніння, а тому позбавив можливості самостійно пройти такий огляд та в порушення вимог ст. 266 КУпАП не відсторонив від керування транспортним засобом, що в сукупності викликає сумнів у законності дій поліцейського при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апелянт також вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можна вважати доказами, оскільки викладені в них відомості не узгоджуються з протоколом, оформлені такі пояснення на раніше заготовлених бланках, отже свідки фактично не давали пояснення по суті події, а підписали лише бланки. В той же час при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб у судовому засіданні, не звернувши увагу на клопотання про виклик і допит в суді свідків та поліцейського.

Крім того, вапеляційній скарзі ОСОБА_2 порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що справу було розглянуто без його участі, а зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився лише 17 липня 2018 року.

ОСОБА_2 та його захисник Власенко В.М., будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, а тому їх неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Задворним С.К. пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню, водночас апеляційна скарга ОСОБА_2не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи зі змісту судового рішення, суддя місцевого суду, дійшовши правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2, дослідив наявні в справі письмові докази, переглянув відеоматеріали та, проаналізувавши усі досліджені докази, повно та всебічно з'ясував фактичні обставини правопорушення. Отже є вмотивованим висновок судді в постанові про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його винуватість у порушенні вимог п. 2.5 ПДР та вчиненні цього правопорушення доводиться даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 427760 від 17 травня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі, серед іншого, зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Крім того, ОСОБА_2 були роз'яснені процесуальні права, а в поясненнях по суті правопорушення він вказав у протоколі: &quа ;не згоден, поспішаю терміново додому, звернуся самостійно&quuo; (а.с. 1);

- відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, з якого слідує, що поліцейським було повідомлено ОСОБА_2 підстави проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я у зв'язку із наявними у нього ознаками наркотичного сп'яніння, роз'яснено порядок проведення огляду та запропоновано проїхати до лікаря нарколога для проходження огляду на стан сп'яніння, проте ОСОБА_2 в присутності двох свідків від такого огляду в закладі охорони здоров'я відмовився (а.с. 2);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 і їх зміст жодним чином не суперечить фактичним обставинам правопорушення, викладеним у протоколі та переконливо доводить, що саме в присутності двох свідків водій ОСОБА_2 17 травня 2018 року о 00 год. 29 хв. відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. При цьому слід зазначити, що свідки жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі, не указали (а.с. 3).

Таким чином, доводи апелянта про те, що суддя місцевого суду обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду та порушення права на захист є непереконливими, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи або іншими доказами, які б доводили, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_2 про дату, час і місце судового розгляду та безпідставно відхилив клопотання, пов'язані з необхідністю перевірки фактичних обставин цього провадження.

Посилання ОСОБА_2 на порушення поліцейським вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, з огляду на те, що поліцейський не запропонував йому огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не видав йому направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, чим позбавив можливості самостійно пройти такий огляд, а також не відсторонив від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Оскільки у ОСОБА_2 буливиявлені ознаки наркотичного сп'яніння, визначені в п. 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, огляд на стан наркотичного сп'яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров'я відповідно до п. 12 розділу ІІ згаданої Інструкції, проте ОСОБА_2 відмовився від такого огляду, що й утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що за змістом ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється у закладі охорони здоров'я в присутності поліцейського, як і складення висновку за результатами огляду, проте ОСОБА_2 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, що доводиться доказами по справі, у поліцейського і не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд.

До того ж відсутність у провадженні даних щодо відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом не є безумовною підставою для скасування постанови і закриття провадження в справі, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів, якими б апелянт обґрунтовував свою позицію щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття справи у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко