КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійок, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто зі ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 31 серпня 2018 року, о 14 год. 48 хв. по вулиці Франка, 5, у м. Бориспіль, Київської області, керував автомобілем «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі стосовно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначав, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, та не зазначав у протоколі, що відмовляється пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров'я.

У протоколі не сформульовано, у який спосіб, та який саме огляд на стан сп'яніння він повинен був пройти на вимогу поліцейського. Крім того, з протоколу не зрозуміло, за що саме стосовно нього складено протокол: за керування з ознаками алкогольного сп'яніння, чи відмову від проходження огляду. Апелянт зазначав, що таке формулювання суті правопорушення позбавляє його права на захист.

Зазначав, що з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається відсутність у нього зазначених у протоколі ознак сп'яніння.

Крім того, посилався на порушення працівниками поліції встановленої законом процедури огляду на стан сп'яніння, оскільки у протоколі відсутні дані про пропозицію йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, а також відмова від такої пропозиції.

Зазначав, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Наявні у справі пояснення свідків не можуть бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки суддя місцевого суду не викликав вказаних свідків для допиту у судовому засіданні.

Крім того, посилався на неврахування суддею місцевого суду положень ст. 33 КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягненні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2018 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 14 год. 48 хв. по вулиці Франка, 5, у м. Бориспіль, Київської області, ОСОБА_2 керував автомобілем «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків /а.с. 1/; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 серпня 2018 року /а.с. 4/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 31 серпня 2018 року о 14 год. 55 хв. ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння у лікаря-нарколога та за допомогою приладу &quна;Драгер&q?ні; /а.с. 5,6/.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду досліджено відеозаписи з нагрудної камери інспектора поліції (файли № 2018_0831_144515, 2018_0831_144814, , , , , ), на яких зафіксовано рух та зупинку автомобіля «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1, спілкування працівників поліції із водієм ОСОБА_2, у ході якого ОСОБА_2 у присутності двох свідків запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу &q?по;Драгер&q?йт; та у лікаря-нарколога, на що останній відмовився /а.с. 10/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про пропозицію йому пройти огляд саме за допомогою спеціального технічного приладу &q?ой;Драгер&q?ам; та відмову від проходження такого огляду, як не вказано і пропозицію пройти огляд безпосередньо у медичному закладі охорони здоров'я, не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимими доказом з цих підстав.

Крім того, такі посилання апелянта спростовуються дослідженими судом поясненнями свідків, даними направлення для проходження медичного огляду та даними відеозаписів, з яких убачається, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння і за допомогою приладу &qu>

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді місцевого суду конкретних даних про те, від якого саме виду огляду на стан сп'яніння та у який спосіб він відмовився, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Як убачається зі змісту постанови суді місцевого суду, вона відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис установлених під час розгляду справи обставин щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду для визначення стану сп'яніння, та зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не викликав для допиту свідків, не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 звертався до судді місцевого суду з відповідними клопотаннями.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2, який наділений правом під час судового розгляду подавати клопотання про виклик та допит свідків, з відповідними клопотаннями про безпосередній допит у судовому засіданні свідків також не звертався.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Посилання апелянта на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього стягнення за адміністративне правопорушення, та не врахування суддею даних про його місце роботи, професію, характеристику та сімейний стан, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП.

При цьому, характеризуючі особу правопорушника дані, на які посилається апелянт, в даному випадку не впливають на накладене адміністративне стягнення, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Мельник В.В.