Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1417/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_2 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 02.02.2018 о 04 годині 15 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по Кільцевій дорозі (навпроти вул. Зодчих, 60) в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, однак ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а провадження у справі щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не повно встановлені необхідні для вирішення справи обставини, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як зазначає ОСОБА_2 у своїй скарзі, він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а відмовлявся від здачі всіх відповідних аналізів та встановлення стану здоров'я, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також апелянт звертає увагу на те, що в бланках пояснень свідків від 02.02.2018 року зазначено, що їх запросили 02.02.2018 року о 05 год. 00 хв. в якості свідків при складанні протоколу відносно ОСОБА_2, який в їх присутності відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану наркотичного сп'яніння в медичному закладі, що вони засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 444158. Однак такі пояснення стосовно обставин та часу складання протоколу, як вважає скаржник, спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, а свідки у суді першої інстанції не опитувались.

Крім того, як зазначається у скарзі, відповідно до матеріалів справи, подія відбулась 02.02.2018 року, однак протокол про адміністративне правопорушення складено 02.01.2018 року стосовно подій, які стались, згідно тексту протоколу, також 02.01.2018 року.

До того ж, у наявному в справі рапорті поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, вказується на існування помилки у даті складання протоколу, а на існування помилки в описі суті адміністративного правопорушення, поліцейський не вказує.

Таким чином, як вважає апелянт, в матеріалах справи наявні достатні підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі щодо нього.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких ОСОБА_2, на вимогу поліцейського, відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння; рапортом тво командира 5 роти 2 батальйону 1 полку УПП у м. Києві Здержка Б.В.

Більш того, незважаючи на пояснення ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанцій про те, що він не відмовлявся від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, вказана обставина, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, спростовується відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у присутності двох свідків.

При цьому, на вказаному відеозапису ОСОБА_2 сам просить свідків підписати протокол про те, що він відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога.

Що стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, то вони не можуть служити підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

По-перше, відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен, на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Тобто проходження такого огляду є обов'язком, а не правом водія.

По-друге, у відповідності до п. 12 розділу ІІ. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Пунктами 7, 8 розділу ІІІ цієї ж Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов'язковим, а метою такого дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп'яніння.

У зв'язку з цим пропозиція поліцейського проїхати до лікаря-нарколога для здачі необхідних аналізів та перевірки стану здоров'я ОСОБА_2 не може розцінюватись інакше, окрім як проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки клініка «Соціотерапія» за адресою вул. Визволителів, 6, куди пропонувалось проїхати ОСОБА_2 є спеціалізованим медичним закладом саме для проведення такого огляду, а не перевірки стану здоров'я, в тому розумінні, як це сприймав останній.

По-третє, незважаючи на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 444158, складеному щодо ОСОБА_2 дійсно помилково вказана дата його складання та події вчинення адміністративного правопорушення 02 січня, а не 02 лютого 2018 року, вказана помилка є суто технічною, яка не може свідчити про фальсифікацію вказаного протоколу або про істотне порушення вимог чинного законодавства, яке в будь-якому випадку тягне за собою скасування судового рішення.

Тим більше, що судом першої інстанції, на підставі наявних у справі доказів, правильно встановлені дата і час вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

По-четверте, доводи апеляційної скарги щодо пояснень свідків, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння також не спростовують обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови, оскільки вони не викликають сумнівів у належності

З огляду на вищенаведене, посилання ОСОБА_2 на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а відмовлявся від здачі всіх відповідних аналізів та встановлення стану здоров'я, не може служити підтвердженням відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши наявні у справі докази, в тому числі відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, оскаржувана ним постанова винесена із порушеннями норм процесуального та матеріального права, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду його апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Новик В.П.