Справа№409/2261/18
Пров.№3/409/314/18

П О С Т А Н О В А
22 жовтня 2018 року смт.Білокуракине
Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби "Лозно-Олександрівка" ВПС «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону відділення інспекторів прикордонної служби про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно
за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -
В с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20.10.2018 року о 19 годині 00 хвилин п/н «ПП» від МПЗ «Луганськ» на напрямку Лозна (РФ) Лозно-Олександрівка (Україна) в районі інформаційного показника № 775 в 5 м від Державного кордону поза пунктом пропуску затримано вищевказаного громадянина, який здійснив незаконний перетин Державного кордону з України до Російської Федерації з метою переміщення 1-го мішка яблук та 1-го пакета солодощів, чим порушив ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України».
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він був затриманий на території України. Він під'їхав поза пунктом пропуску, але Державний кордон не перетинав, стояв біля машини, син та онук з боку Російської Федерації підійшли до нього та забрали сумку. Протокол він не читав, так як не було окулярів, в тексті, який йому зачитали, не було сказано, що він перетинав кордон, тому на той момент з протоколом був згоден.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_2 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП, є Перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
ОСОБА_1 обвинувачується саме в здійсненні незаконного перетину Державного кордону з України до Російської Федерації.
При цьому, як з самого протоколу про адміністративне правопорушення, так і з прикладених до нього матеріалів вбачається, що затриманий ОСОБА_1 саме на території України, а не на території Росії, при цьому в протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 здійснив незаконний перетин з України до РФ і в обратному напрямку.
З прикладених до справи пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він мав намір перетину Державного кордону з метою передати гостинці своєму сину, проте був затриманий біля Державного кордону.
При цьому ОСОБА_1 не вміняється спроба перетинуДержавного Кордону.
Згідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, що підтверджують здійснення ОСОБА_1 незаконного перетину Державного кордону з України до Російської Федерації.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення піддягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП України.
Керуючись ст.ст. 164, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.
Суддя Білокуракинського
районного суду Луганської області ОСОБА_3