КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва 22 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 28 червня 2018 року, о 19 год. 20 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Деу», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Д.Щербаківського, 58 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі стосовно нього, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 08 вересня 2018 року, та 13 вересня 2018 року звернувся до Апеляційного суду міста Києва із апеляційною скаргою, яку постановою Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року йому повернуто у зв'язку з відсутністю клопотання про поновлення строку оскарженя.

В апеляційній скарзі апелянт зазначав, що його зупинено працівниками поліції без наявності причини такої зупинки, після чого йому запропонували проїхати в медичний заклад охорони здоров'я для медичного обстеження, на що він відмовився, оскільки поспішав до дружини в пологовий будинок. Зазначав, що напередодні не вживав алкоголю.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2, у порушення вимог ст. 285 КУпАП, вручено лише 08 вересня 2018 року.

13 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року.

Постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто особі, яка її подала, у зв'язку із пропуском апелянтом строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду та відсутністю клопотання про поновлення такого строку. Вказану постанову направлено апелянту 21 вересня 2018 року, дані про вручення ОСОБА_2 копії вказаної постанови у матеріалах справи відсутні.

04 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження вказаної постанови судді районного суду.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права&quст; ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

У зв'язку з цим вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 28 червня 2018 року, у відповідності до якого, цього ж дня о 19 год. 20 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Деу», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Д.Щербаківського, 58 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітке мовлення, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків /а.с. 1/;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 28 червня 2018 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 28 червня 2018 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу &q?дм;Драгер&q? п; та у лікаря-нарколога в медичному закладі /а.с. 2/.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду досліджено відеозапис з нагрудної камери (файли №, , , та ) з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксовано спілкування інспекторів поліції із ОСОБА_2, пропозицію останньому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, та відмову ОСОБА_2 від проходження такого огляду /а.с. 5/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи та дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, працівниками поліції у повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі-Інструкція) під час здійснення пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, та вказаними доказами спростовуються доводи апелянта про порушення працівниками поліції процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, та відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у зв'язку з тим, щопоспішав, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, та причини відмови у даному випадку не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про підстави зупинки транспортного засобу «Деу», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов'язок уповноваженої особи вказувати у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП причини зупинки транспортного засобу.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне скарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В. Мельник