ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/16/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, 20.07.2018 року о 00:40 в м. Харків, на перехресті вул. Леся Сердюка та Кільцевий шлях водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2102, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КЗОЗ «ХОНД» по вул. Шевченка, 26 в м. Харкові відмовився в присутності двох свідків. Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення вимог Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 15.08.2018 року скасувати, та направити матеріали справи на новий розгляд.

В скарзі її автор не спростовує, що дійсно керував транспортним засобом, але вказує, що протокол про адміністративне правоапрушення підписав через те, що у такій ситуації він потрапив вперше, а працівники поліції здійснювали психологічний тиск, та вважає, що його вимусили сказати, що він вживав алкогольні напої, що можуть підтвердити свідки які вказані у протоколі та друзі що були з ним у той момент. Вказує, що свідки одразу не було, а вони були залучені пізніше.

Надати такі пояснення суду першої інстанції та викликати в судове засідання свідків він був позбавлений можливості, оскільки в судове засідання не з'явився 15.08.20108 року, однак прохав про відкладення розгляду, але суд не прийняв його звернення до уваги. У зв'язку з тим, що перебував у лікарні, він не мав можливості подати таке клопотання особисто до канцелярії.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності місцю його складання, а також те, що йому не було роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Ставить під сумнів можливість саме цих працівників поліції патрулювати Харківський район Харківської області і як слідство складати протокол.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що будучи водієм транспортного засобу дійсно відмовився від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки був у розпачі, так як був в такій ситуації вперше, та через те, що працівники патрульної поліції ніби то здійснювали на нього психологічний тиск.

Апеляційним судом було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, та встановлено, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, і під час перевірки документів працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп'яніння, на що він повідомив, що дійсно випив пива. Факту здійснення психологічного тиску не встановлено. В присутності двох свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за як допомогою технічного засобу, так і в закладі охорони здоров'я.

Ці обставини, ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду не спростував.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичнийо гляд для визначення стану сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, вина апеляційний погоджується, що ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 180889 від 20.07.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, змістом вказаного вище відеозапису.

Цим доказам судом першої інстанції було надано повну та належну оцінку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, також порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик