АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2600/2018 Постанова винесена суддею Притулою Н.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм в ПрАТ «Агротон», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 рокуОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 12 травня 2018 року о 10 год. 01 хв. по вул. Володимирська, 54-а в м. Києві Тука В.А. керував автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною через спрощений підхід суду до розгляду справи та не надання правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_3 дійсно відмовився від проведення огляду за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так як не довіряв приладу поліцейського, однак, поліцейській на це ніяк не відреагував та не надав змоги ОСОБА_3 зазначити про це у протоколі. Більше того, поліцейський наполягав на проведенні огляду лише на місці зупинки транспортного засобу, що є грубим порушенням ч. 3 ст. 256 та ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Разом з тим, чинне законодавство (ані Порядок, ані Інструкція) не дають поліцейському права складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння лише на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, а натомість виключно відмова від проходження огляду у медичному закладі має наслідки притягнення водія до адміністративної відповідальності, а беручи до уваги, що Тука В.А. до медичного закладу не доставлявся, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, на думку апелянта, працівниками поліції вину ОСОБА_3 належним чином не доведено, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягало закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, проте, суд першої інстанції допустив суттєві порушення закону, що потягло за собою винесення незаконного рішення без ретельного з'ясування всіх обставин справи.

Будучи належним чином сповіщеними про день та час слухання справи, ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про поважність причин своєї неявки не повідомили і ніяких клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подали, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, наданий Управлінням патрульної поліції в м. Києві, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_3 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а також поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану сп'яніння, та рапорті інспектора поліції.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, у зв'язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння, підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, ОСОБА_3 працівниками поліції, в присутності свідків, пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, як із застосуванням приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я, але ОСОБА_3 від проходження огляду в будь-який спосіб (на місці з використанням спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров'я) відмовився, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як слідує з вище приведеного доказу -відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, саме в такому порядку і відбулось фіксування працівниками поліції відмови ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

А тому такі твердження захисника про порушення працівниками поліції встановленого законом порядку огляду на стан сп'яніння та складення протоколу без попереднього направлення ОСОБА_3 на огляд до медичного закладу і відповідної відмови від проходження огляду у медичному закладі не відповідають дійсності та розцінюються як спосіб захисту та намагання ОСОБА_3 ухилитися від відповідальності за вчинене.

Що стосується доводів захисника в апеляційній скарзі про порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп'яніння, з огляду на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп'яніння до медичного закладу, то вони є безпідставними, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_3на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як на приладі «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд і долучення його до протоколу.

Не відповідають дійсності і доводи захисника щодо ненадання ОСОБА_3 можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свої пояснення щодо причин його відмови від огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 в протоколі у графі &q?ив;пояснення&q?ен; власноручно зазначив, що «з протоколом не згоден, транспортний засіб залишаю на місці зупинки».

Щодо інших доводів, викладених захисником в апеляційній скарзі, то вони суперечать як фактичним обставинам правопорушення, так і наявним доказам у справі, носять надуманий характер, а тому також не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. 33 КУпАП, наклав на ОСОБА_3 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року, якою ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.