Справа № 343/1473/18
Провадження № 33/4808/20/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 122-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді в частині притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, закрити провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. В якості причини пропуску строку, апелянт посилається на те, що він перебував на лікуванні із захворюванням хребта. В обґрунтування незаконності судового рішення посилається на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта, суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Апелянт стверджує, що він знаходиться після операційного лікування, тому не перебував у стані алкогольного спяніння. Посилається на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не були долучені пояснення свідка. Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у який спосіб та за допомогою яких засобів, чи в якому закладі йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 01.08.2018 року о 23-04 год. по вул. Обліски в м. Долина керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя). Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності свідка, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Крім цього, вказаною постановою також встановлено, що вина ОСОБА_2 у тому, що він 01.08.2018 року о 23-04 год. по вул. Обліски в м.Долина, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не виконав законну вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка проводилася на патрульному автомобілі поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, в подальшому автомобіль зупинений шляхом тривалого переслідування на службовому автомобілі, тобто за порушення вимоги п.п. 2.4, 8.9 «б» ПДР України, не знайшла свого підтвердження, у звязку із чим провадження по справі за цим епізодом обвинувачення закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, його захиснику ОСОБА_3 розяснена ст. 271 КУпАП.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 повідомили, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 просили поновити строк на апеляційне оскарження, та підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених в ній.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Стверджував, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, з наступних підстав.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 в якості причини пропуску строку посилався на те, що в передбачені законом строки він не зміг оскаржити постанову, оскільки він перебував на лікуванні із захворюванням хребта, що підтверджується долученими до апеляційної скарги документами.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, тому строк на апеляційне оскарження належить поновити, відповідно до ст. 294 КУпАП.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. В той же час, з апеляційної скарги вбачається, що свою незгоду апелянт ОСОБА_2 виклав лише в частині його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши фактичні обставини справи в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, та належним чином мотивував свої висновки щодо наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться протоколом серії БД №394655 від 01.08.2018 року, згідно якого, ОСОБА_2 01.08.2018 року о 23-04 год. в м. Долина по вул. Обліски керував автомобілем НОМЕР_3, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на визначення стану спяніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності свідка. Водія відсторонено від керування. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.п. 1).

Протокол складений уповноваженню на те особою начальником СРПП №2 Рожнятівського ВП ОСОБА_4, з заповнення всіх необхідних реквізитів, та підписаний як працівником поліції, так й свідком, тому доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у який спосіб та за допомогою яких засобів, чи в якому закладі йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння не є слушними.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

З наданих суду матеріалах вбачається, що у працівників поліції виникли обґрунтовані сумніви щодо перебування ОСОБА_2 в певному стані, а саме в стані алкогольного спяніння, про що і вказано було працівниками поліції із зазначенням певних ознак: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя.

Вважаю, що працівники поліції під час проведення огляду на стан алкогольного спяніння щодо ОСОБА_2, та після відмови останнього від проходження такого огляду, діяли відповідно до приписів як ст. 266 КУпАП та й приписів пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділом II Інструкції.

До матеріалів провадження долучений диск, на якому міститься відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, з якого вбачаються обставини за яких ОСОБА_2 пропонувалось працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння (а.п. 3).

Відповідно до ст. 51 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеозапис є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Так, з відеозаписів вбачалось, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу, так й в медичному закладі, на що останній відмовився. Також з відеозаписів вбачається наявність під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння свідків.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності.

В той же час, ОСОБА_2, у своїй апеляційній скарзі, не наводить відомостей, які спростовують вказані вище докази та свідчать про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дав належну оцінку сукупності досліджених доказів.

Пункт 1.3 ПДР України зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином вважаю, що в матеріалах справи наявна достатня кількість доказів того, що ОСОБА_2 у зазначений в постанові час, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, відмовився від проходження огляду як на місці зупинки за допомогою технічного засобу, так й в медичному закладі.

Отже, ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що він має захворювання та внаслідок проведення оперативного втручання йому взагалі заборонено вживати алкоголь, як на підставу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не є слушним, оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, тобто за порушення п. 2.5 ПДР України, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, тобто за п. 2.9 ПДР України.

Доводи апелянта на відсутність в матеріалах провадження пояснень свідка не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки з відеозаписів вбачається як присутність свідка, так й те, що він засвідчив факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду як на місці зупинки, так й безпосередньо в медичному закладі.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2018 року притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло