Справа № 214/5693/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм ПАТ «Північтранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2018 року о 18.30 год. ОСОБА_2, керуючи автобусом марки БАЗ 22154 СПГ, р/н НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не був уважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки KIA Sorento, р/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автобуса марки БАЗ 22154 СПГ, р/н НОМЕР_1, ОСОБА_4 - тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.3 «б», 13.1 ПДР України.

Цього ж дня, ОСОБА_2, будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб'єктами такими правами.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки(п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року зазначено, що «… учасник справи зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності задля ухилення від відповідальності та безкарності, суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколів про адміністративні правопорушення серії БД №233139, серії БД №233140 від 23.08.2018 року слідує, що 09.08.2018 року о 18.30 год. на автодорозі по вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки KIA Sorento, р/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 та автобуса марки БАЗ 22154 СПГ, р/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП схеми до нього, до моменту зіткнення транспортні засоби рухались в попутному напрямку руху в сторону кільця пл. О. Поля в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Як слідує з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_3, він рухався по вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в лівій смузі руху. Наближаючись до пл. О. Поля в м. Кривому Розі перед пішохідним переходом він різко загальмував, оскільки в той момент проїзну частину по напрямку його руху почав переходити пішохід. В той момент позаду він раптово відчув удар в його автомобіль маршрутним автобусом, який рухався позаду.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_2, він дійсно рухався позаду автомобіля марки KIA Sorento, р/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 та не встиг зреагувати на зміну дорожньої обстановки в момент, коли водій його обігнав та раптово різко загальмував.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як визначено п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, враховуючи встановлений судом механізм ДТП, характер отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень, із локалізацію, суд приходить до висновку, що виникнення ДТП є прямим наслідком допущення порушень п.п.2.3 «б», 13.1 ПДР України саме ОСОБА_2, який в результаті не надання належної оцінки дорожній обстановці та її зміні, недотримання безпечної дистанції з від транспортного засобу марки KIA Sorento, р/н НОМЕР_3, що рухався попереду нього в попутному напрямку руху та загальмував. Оскільки вказаний автомобіль ОСОБА_2 бачив, а тому об'єктивно міг виявити та вжити заходів для уникнення зіткнення з ним та уникнення створення аварійної ситуації.

Відповідно до диспозиції норми ст.124 КУпАП, з урахуванням положень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», особа підлягає адміністративній відповідальності у випадку, зокрема, порушення нею як учасником дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови відсутності в її діях ознак складу злочину за ст.286 КК України.

Позаяк, згідно ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке здійснюється у формі приватного обвинувачення, може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого у випадку отримання тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Як слідує з рапорту слідчого СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області Зайцева О.В. та довідки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР, внаслідок ДТП пасажир автобуса марки БАЗ 22154 СПГ, р/н НОМЕР_1, ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забою лівого плеча та лівого ліктьового суглобу, больовий синдром, лікування амбулаторне.

Однак, ОСОБА_4 медичного огляду з метою встановлення ступеню тяжкості та характеру отриманих ними тілесних ушкоджень в результаті ДТП не пройшла, із заявами про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не зверталася.

Враховуючи механізм виникнення ДТП, його наслідки та відсутність заяв з боку потерпілої щодо вчиненого кримінального правопорушення, а так само доказів отримання нею тілесних ушкоджень не менш як середнього ступеню тяжкості, з огляду на доведеність вини ОСОБА_2 у виникненні ДТП, суд приходить до висновку про правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП, яку інкриміновано ОСОБА_2, передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв'язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Аналізом об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, встановлено обов'язковість наявності двох взаємопов'язаних умов, які визначають подію: 1) дорожньо-транспортної пригоди; 2) доведеність обставин залишення водієм, причетним до її виникнення, місця ДТП.

В ході судового розгляду встановлено, що після зіткнення водій ОСОБА_2 залишив місце ДТП, що ним не оспорюється згідно письмових пояснень. Однак, як вказував останній, наміру покинути місце ДТП умисно він не мав, оскільки одразу після ДТП повіз до лікарні пасажира ОСОБА_4, яка отримала ушкодження внаслідок зіткнення транспортних засобів.

Оскільки факт залишення ОСОБА_2 місця ДТП є доведеним, доказів в спростування відсутності у нього умислу на залишення місця ДТП ним не надано, суд приходить до висновку про дійсність порушення ним п.2.10 «а» ПДР України.

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад наступних адміністративних правопорушень: за ст.124 КУпАП за ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; за ст.122-4 КУпАП за ознаками - залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, який фактично вину не визнав, від явок до суду ухилявся, будучи повідомленим належним чином, а також з огляду на його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність вчинених ним адміністративних проступків, які створюють небезпеку і загрозу як його здоров'ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, легковажне ставлення до вчинених ним проступків, вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу, остаточно визначивши адміністративне стягнення за правилами ст.36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-36, 40-1, 122-4, 124, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст.124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави;

- за 122-4 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 15 (п'ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. в дохід держави.

У відповідності до ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно визначивши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко