Справа № 466/5918/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, зі слів непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 21.07.2018р. о 05.50 год., керував транспортним засобом марки «Toyota Camry», н.з. ВС 5225 СВ на перехресті вулиць Масарика Панча в м. Львові з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та медичного огляду відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, подавши заяву про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні. Свою позицію мотивує тим, що працівниками поліції не надано безперервної відеофіксації оформлення матеріалів, що унеможливлює встановлення всіх обєктивних обставин справи. Також вказує на те, що протокол складався у відсутності свідків, які лише підписали його після оформлення. У той же час, ОСОБА_1 одразу після оформлення матеріалів пройшов медичний огляд на стан алкогольного спяніння, за висновком якого він виявився тверезим. Разом з наведеним, вважає правомірною відмову ОСОБА_1 від проходження тесту на стан спяніння, оскільки законодавством визначено лише таке поняття, як «огляд». Враховуючи викладене, вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена, не підтверджена належними доказами.

Інспектор УПП у Львівській області Посацький Р.В. в судовому засідання вказав, що автомобіль «Toyota Camry», н.з. ВС 5225 СВ під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, після чого під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного спяніння. Однак в порушення п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, після чого відносно нього був складений адмінпротокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також інспектор поліції ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Із врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки безпідставне умисне затягування розгляду справи, що в даному випадку на думку суду має місце з боку ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відтак, не вбачаю підстав відкладати розгляд справи, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, був достовірно обізнаний про розгляд судом даної справи, при цьому, за період перебування такої на розгляді в Шевченківському районному суді м. Львова жодного разу в засідання не зявився, не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, а чергове відкладення розгляду справи призведе до закінчення строків притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Разом з цим, згідно ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обовязковою.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, поліцейського ОСОБА_6, зясувавши обставини справи, оцінивши представлені суду докази, враховуючи встановлене при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена, дії за ч.1 ст. 130 кваліфіковано вірно, виходячи з наступного.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2 Інструкції № 1452/735, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Одними з ознак, передбачених п.3 даної Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та інші, що і було виявлено у водія ОСОБА_1

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Із оглянутого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського з місця події чітко вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, як на місці події з використання приладу «Драгер», так і в медичному закладі, однак він категорично відмовився.

Враховуючи викладене, не заслуговує на увагу позиція представника ОСОБА_2 про те, що свідки були відсутні при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, оскільки їх присутність чітко вбачається із відеозапису нагрудної камери поліцейського з місця події, а також письмовими поясненнями в матеріалах справи.

Наданий представником ОСОБА_2 висновок медичного огляду від 23.07.18р. про те, що ОСОБА_1 перебуває в тверезому стані не може розцінюватись, як допустимий доказ з огляду на наступне. Так, згідно п.9 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 керував автомобілем 21.07.18р. о 05:50 год, а огляд проводився цього ж дня о 10:05 год., без направлення і присутності поліцейського. При цьому, у висновку все таки виявлено допустимий вміст алкоголю в сечі ОСОБА_1 в розмірі 0,04 %. А згідно п. 22 вказаної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з'ясування обставин справи, судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законодавством, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні.

Враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи тривалий розгляд справи та закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які були надані до протоколу про адміністративне правопорушення, та врахувавши пояснення представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а також допитаного свідка.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з наявних в матеріалах справи доказів можна зробити ствердний висновок про те, що в даному випадку дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

А тому, зважаючи на викладене, заперечення вини ОСОБА_1, розцінюю не інакше як спосіб захисту і намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, вчинення правопорушення умисно, тому з врахуванням принципів судочинства, зазначених в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.9, 23, 33-35, 40-1, 130, 245,251, 252, 266, 280,283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.4 Закону України „Про судовий збір", -

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві ) грн. 40 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, внесено подання прокурора до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_7