АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження: 33/790/79/18 Головуючий І інстанції -
Справа № 642/3509/17 Шрамко Л.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

10 січня 2018 суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

.

Не погодившись з постановою суду, 28.12.2017 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована в Ленінському районному суді м. Харкова 29.12.2017 року (а.с. 23-28).

В клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 зазначає, що справу розглянуто за його відсутністю, оскаржувана постанова районним судом йому не спрямовувалась, постанова від 28.08.2017 року отримано його представником 19.12.2017 року.

Також зазначає, що оскаржувану постанову районного суду отримав 20.12.2017 року після звернення 13.12.2017 року до канцелярії суду з письмовою заявою.

Вважає, що Апеляційний суд Харківської області постановою від 16.11.2017 року, порушив вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції, ухвалив на його погляд несправедливе та незаконне рішення (а.с. 31-32).

Просить поновити строк на оскарження постанови районного суду.

При вивчені матеріалів справи та апеляційної скарги встановлені підстави для відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частина 3 ст. 8 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

З матеріалів справи видно, що районний суд вживав заходів для повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с.8-14).

Про розгляд справи 28.08.2017 року районним судом ОСОБА_3 було відомо, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке вручено ОСОБА_3 21.08.2017 року (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, районним судом після винесення постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності 28.08.2018 року за вих. № 642/3509/17/14919/2017 ОСОБА_3 була направлена копія оскаржуваної постанови суду (а.с. 17).

ОСОБА_3 судову кореспонденцію не отримував, розглядом справи не цікавився, до суду не звертався.

Доводи клопотання про те, що копію постанови суду від 28.08.2017 року отримано захисником 19.12.2017 року не знаходять свого об'єктивного підтвердження в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Частина 2 ст. 271 КУпАП передбачає , що повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою

нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

З огляду на відсутність в матеріалах справи повноважень будь-якого захисника ОСОБА_3 в цій частині апеляційний суд позбавлений можливості надати належної оцінки клопотанню про поновлення строку.

Посилання на отримання оскаржуваної постанови суду саме 20.12.2017 року як на підставу поновлення строку за наслідками звернення до суду 13.12.2017 року з заявою не підтверджено ніякими доказами, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про звернення ОСОБА_3 до районного суду з заявою на яку він посилається.

Посилання на постанову Апеляційний суд Харківської області від 16.11.2017 року є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про перегляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Звертаючись з апеляційною скаргою поза строками встановленими законом ОСОБА_3 не надав доказів про наявність нього перешкод у реалізації права на оскарження постанови районного суду від 28.08.2017 року у встановлений законом десятиденний строк.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно, у поновленні строку необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_3 у поновленні строку на оскарження постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко