АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 22 серпня 2017 року о 06.50 год. по вул. Залізничне шосе, 10-а в м. Києві (автостанція «Видубичі»), керуючи транспортним засобом «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1 та виконуючи розворот поза перехрестям, не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 б, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні постанови не врахував докази його невинуватості, які були викладені в запереченнях на протокол, а саме ДТП трапилась на території автостанції, де на законних підставах знаходився автобус під його керуванням, та він здійснював роботу по перевезенню пасажирів. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 знаходився на території автостанції в порушення вимог дорожнього знаку на в'їзді, яким заборонено в'їзд на територію для приватних автомобілів, та в протоколі і схемі ДТП відсутнє посилання на дорожній знак, який зобов'язує водія ОСОБА_2 уступити дорогу, який знаходиться на території автостанції перед пішохідним переходом на відстані близько 30 метрів до зіткнення автомобілів.

Також, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі акцентує вагу на тому, що при оформленні матеріалів події пригоди не було прийнято заходів по зняттю інформації із засобів фото- та відеоспостереження, що б унеможливило складання протоколу відносно нього.

Окрім того, апелянт вказує, що водій ОСОБА_2 допустив інші порушення правил дорожнього руху, не вибрав безпечну дистанцію, не надав дорогу, не врахував дорожню обстановку, не врахував крайнє положення на проїзній частині, неправильно зрозумів своє право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху, не врахував наявність перешкод для руху у вигляді транспортного засобу під його (Гайдаржи) керуванням.

На думку апелянта, судом також не врахована невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначені свідки.

Потерпілий ОСОБА_2 про день, час, місце проведення апеляційного розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи (ас. 48), до апеляційного суду не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, у зв'язку з чим апеляційний суд доходить висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Висновок судді в постанові про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявним у справі та дослідженими судом у справі доказами в їх сукупності: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями учасників ДТП, записом події з камери відеоспостереження, а тому рішення суду є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в даній ДТП судом першої інстанції не було враховано докази, які б підтверджували його невинуватість, є необґрунтованими та спростовуються сукупністю доказів, які наявні у справі.

Так, з первинних пояснень ОСОБА_1 та пояснень, які надані в суді апеляційної інстанції, вбачається, що 22 серпня 2017 року о 06.50 год. він керував автомобілем «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1, який був завантажений пасажирами. Він почав маневр розвороту автобуса в місці, де здійснюють розворот всі автобуси на автостанції. В той час, коли автобус під його керуванням перебував на зустрічній смузі руху та майже здійснив маневр розвороту, в автобус в праву частину на великій швидкості в'їхав автомобіль «Шевроле» під керуванням ОСОБА_2, який бачив, що відбувається, проте не прийняв жодних заходів для уникнення зіткнення. Внаслідок зіткнення два автомобілі отримали пошкодження. Він (Гайдаржи) висадив пасажирів, викликав поліцію. Є свідки, які підтверджують, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався з великою швидкістю. Про те, що в тому місці, де він здійснював розворот, не можна було здійснювати такий маневр, він не знав. Вважає, що у ДТП винні обидва водія, оскільки ДТП сталася, в тому числі і внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_2, який перевищив швидкість руху, встановлену на даній ділянці, а також не прийняв жодних заходів для уникнення зіткнення.

З первинних пояснень потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що він 22 серпня 2017 року о 06.50 год. керував автомобілем НОМЕР_3 у м. Києві на автостанції «Видубичі» у напрямку виїзду. В цей час водій маршрутного транспортного засобу здійснював розворот із зустрічної смуги, чим і спричинив аварійну ситуацію, яка призвела до ДТП. На його (ОСОБА_2.) думку водій маршрутного таксі не міг бачити зустрічний транспорт тому, що в салоні перебували стоячі пасажири, які обмежували видимість (ас. 4).

В матеріалах справи наявна схема ДТП, відповідно до якої зафіксовані остаточне розташування автомобілів після ДТП та пошкодження, які були завдані автомобілям внаслідок ДТП (ас. 2).

При цьому, автомобіль «Шевролет Лачетті» має пошкодження: передня ліва дверка, ліве дзеркало заднього виду, переднє ліве крило, розбито переднє ліве бокове скло, лівий поріг, ЛФП переднього бамперу зліва; автомобіль «Мерседес Бенц» має пошкодження: кріплення правої фари, праве крило, поворотні підфарники.

Вказаними доказами підтверджується механізм ДТП, а саме, що зіткнення відбулося під час здійснення маневру розвороту під керуванням водія ОСОБА_1 транспортного засобу «Мерседес Бенц», який виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, по якій рухався транспортний засіб «Шевролет Лачетті».

Крім того, вказані обставини підтверджуються й відеозаписом обставин ДТП, які переглянуті й під час апеляційного розгляду.

Доводи апелянта про те, що в схемі ДТП не були вказані знаки, які забороняють в'їзд приватного транспорту на територію автостанції, є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами, а саме відповіддю наданою КП «Київпастранс», наданої на запит Апеляційного суду міста Києва, з якої вбачається, що проїжджій частині нанесена дорожня розмітка: 1.2 (широка суцільна лінія); 1.8 (широка переривчаста лінія); 1.4 (жовта лінія, що позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів); 1.13 (позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехресній дорозі ); 1.18 (показує дозволені напрямки руху); 1.24 (позначає смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів); 1.14.1 («Зебра») та встановлені дорожні знаки: 2.1 - «Дати дорогу»; 5.35.2 - «Пішохідний перехід».Ширина проїжджої частини на заїзді в автостанцію становить 7,4 м, а на виїзді - 7,3 м. Ширина тротуару від будівлі автостанції до проїжджої частини становить 7,5 м.Світлофорів на території автостанції немає (ас. 50)

Щодо посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що не було прийнято заходів по зняттю інформації із засобів фото та відеоспостереження, що б унеможливило складання протоколу відносно нього, апеляційний суд не можу взяти до уваги, оскільки в матеріалах справи наявний компакт-диск з відеозаписом з камер спостереження автостанції, долучений до справи самим апелянтом (ас. 10).

Доводи ОСОБА_1 про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а суд апеляційної інстанції - в межах апеляційної скарги за результатами прийнятого судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, винуватість ОСОБА_1 у ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду, підтверджена об'єктивними доказами, сукупність яких дає підстави стверджувати, що саме дії ОСОБА_1 в наслідок порушення ним п. 10.4 ПДР України, знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із заподіяними пошкодженнями транспортним засобам.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини ДТП, суд першої інстанції повно та всебічного з'ясував обставини, які призвели до ДТП, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 320 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва