Справа № 444/1204/18 Головуючий у 1 інстанції: Зелізко Р.Й.
Провадження № 33/811/34/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1 з участю прокурора Вітковської І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 01 серпня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ТзОВ "Енергопромхолдинг", депутата сьомого демократичного скликання Жовківської міської ради,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2, будучи депутатом сьомого демократичного скликання Жовківської міської ради Львівської області, перелік яких затверджений протоколом першої сесії сьомого демократичного скликання Жовківської міської ради від 19.11.2015 року, зокрема рішенням № 1 «Про результати виборів депутатів Жовківської міської ради», відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. В якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі.

Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню виходячи із наступного.

Відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Виходячи із змісту оспорюваної постанови, якщо навіть і припустити, що у його діях був склад адміністративного правопорушення, то строк коли було виявлено таке правопорушення слід обчислювати з 17.04.2018 року, оскільки тоді було закрито кримінальне порушення і уповноважені на складання протоколу особи і прокурор виявили в його діях склад адміністративного правопорушення.

Так, беручи до уваги дату виявлення адміністративного правопорушення (17.04.2018 року) і дату винесеної постанови (01.08.2018 року) то пройшов термін накладення адміністративного стягнення, і в порядку статті 38 КУпАП таке провадження підлягало закриттю у звязку із закінченням строків. В судовому засіданні таке клопотання про закриття у звязку із строками було заявлене, однак суд в порушення ст.38 КУпАП його не задовільнив.

Мотивами відмови було посилання суду на ст. 277 КУпАП, на підставі якої 16.05.2018 року строк розгляду справи був зупинений, а 01.08.2018 року був відновлений, а тому строк не минув. В даному випадку суд знову ж таки невірно застосував норми КУпАП, оскільки ст. 277 КУпАП містить підстави зупинення строку розгляду вправи, однак не містись підстав зупинення строку накладення адміністративного стягнення. Виходячи із наведеного суд неправомірно і безпідставно відмовив в клопотанні, не закрив провадження у звязку із закінченням строків такого стягнення, а тому оспорювана постанова винесена з порушеннями і підлягає скасуванню.

Також судом не взято до уваги порушення у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, що датою виявлення правопорушення є 07.05.2017 року, про таке порушення уповноваженою особою на складання протоколу було відомо одразу по закриттю кримінального провадження 17.04.2018 року, також слід звернути увагу, що пояснення про правопорушення взято 03.05.2017 року.

У пункті 2 ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. №223-943/0/4-17 зазначено: «Субєктивна сторона правопорушення (передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП) характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Зазначає, що йому не зрозуміло, де орган (особа), уповноважений на складання протоколу про адміністративні правопорушення, побачили в його діях умисел на несвоєчасне подання електронної декларації.

ОСОБА_2 будучи належно повідомленим про дату розгляду його апеляційної скарги, двічі в судові засідання апеляційного суду не зявився та не повідомив про причини неявки, а тому апеляційний суду визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутності.

Заслухавши думку прокурора Вітковської І.М. про безпідставність доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи №444/1204/18 щодо ОСОБА_2, апеляційний суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Судом було вірно встановлено, що ОСОБА_2, як депутат сьомого демократичного скликання Жовківської міської ради Львівської області, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Постанова судді Жовківського районного суду Львівської області від 01 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави, є законною та обґрунтованою.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про накладення стягнення з порушенням строків передбачених ст.38 КУпАП, апеляційний суд вважає такі надуманими.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з неявкою ОСОБА_2 на виклики в судові засідання суду першої інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.277 КУпАП, строк розгляду адміністративної справи щодо нього було зупинено та в день відновлення провадження, з дотриманням строків передбачених ст.38 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Безпідставними є також доводи про недоведеність умислу на несвоєчасність подання електронної декларації. Так декларацію за 2016 рік, яку ОСОБА_2 зобовязаний був подати до 01 травня 2017 року, подав лише 31.03.2018 року. В судовому засіданні не встановлено поважних причин несвоєчасного подання електронної декларації, а тому покликання на можливість необережності в його діях є надуманими та розцінюються апеляційним судом як спроба уникнути відповідальності.

Також апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального і процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції щодо ОСОБА_2, про що наводяться покликання в його апеляційній скарзі.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 01 серпня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер