КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/742/2018 Постанова винесена суддею Оздобою М.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 29 серпня 2018 року приблизно о 00.20 в м. Києві, по вул. В. Наумовича, 4-А керував автомобілем «Джилі», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне та неправильне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року та закрити провадження в справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що докази обвинувачення є неналежними, що залишилося поза уваги суду, водночас показання свідків та висновок медичного огляду № 009057 від 29.08.2018 про відсутність у нього ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, судом безпідставно не враховані.

Зокрема, як указує апелянт, протокол про адміністративне правопорушення оформлений поліцейським з порушенням вимог КУпАП, оскільки в ньому не наведено виявлених ознак наркотичного сп'яніння, а під час огляду на стан сп'яніння поліцейським не дотримані положення ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Апелянт стверджує, що він не керував транспортним засобом, його автомобіль був запаркований біля будинку № 4-а по вул. Наумова в м. Києві, а тому вимоги поліцейських до нього щодо огляду на стан сп'яніння були безпідставними. Між тим, він погодився пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів, у чому поліцейські йому відмовили, сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на його вимогу не надали, акт огляду не склали, направлення на огляд в будь-який медичний заклад не оформили. У зв'язку з такими неправомірними діями поліцейських, він був змушений самостійно звернутись до закладу охорони здоров'я та за висновком Київської міської наркологічної клініки «Соціотерапія» № 009057 від 02 вересня 2018 року ознаки сп'яніння у нього виявлені не були.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи для виклику свідків та забезпечення участі в судовому засіданні захисника, необґрунтовано відхилив заявлений ним відвід, а також не вирішив питання про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд до Подільського районного суду м. Києва, тобто за місцем його проживання, що в сукупності свідчить про упередженість суду та незаконність постановленого судового рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи зі змісту судового рішення, суддя місцевого суду вислухав пояснення ОСОБА_2, дослідив матеріали справи, переглянув відеоматеріали та, проаналізувавши усі досліджені докази, повно та всебічно з'ясував фактичні обставини правопорушення. Отже, є достатньо вмотивованим висновок судді в постанові про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його винуватість у порушенні вимог п. 2.5 ПДР та вчиненні цього правопорушення доводиться даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 433778 від 29 серпня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі, серед іншого, зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Крім того, ОСОБА_2, всупереч його доводам, були роз'яснені процесуальні права, про що свідчить його підпис, та повідомлено про розгляд справи у Святошинському районному суді м. Києва. В поясненнях по суті правопорушення в протоколі ОСОБА_2 зазначив: &q? п;авто залишаю за місцем вчинення. З протоколом не згоден, поспішаю за сімейними обставинами&q?то; (а.с. 1);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 і їх зміст не суперечить фактичним обставинам правопорушення, викладеним у протоколі та переконливо доводить, що саме в присутності двох свідків водійОСОБА_2 29 серпня 2018 року о 00 год. 40 хв. відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку. При цьому слід зазначити, що свідки жодних зауважень щодо правомірності дій поліцейських як у письмових поясненнях, так і в протоколі, не указали (а.с. 2);

- відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, з якого слідує, що поліцейським було повідомлено свідкам про підстави зупинки водія ОСОБА_2, на що останній не заперечував; в присутності свідків також повідомлено ОСОБА_2 підстави проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я у зв'язку із наявними у нього ознаками наркотичного сп'яніння, роз'яснено порядок проведення огляду та запропоновано проїхати до лікаря нарколога для проходження огляду на стан сп'яніння, проте ОСОБА_2 від огляду в закладі охорони здоров'я відмовився, пояснивши це тим, що поспішає у сімейних справах.

Під час указаних подій ОСОБА_2 не оспорював факту керування транспортним засобом та порушення ПДР, за що він був зупинений поліцейським, жодних зауважень щодо незаконності вимог поліцейських не заявляв (а.с. 3).

Не залишилися поза уваги судді місцевого суду і пояснення ОСОБА_2 в судовому засіданні, в яких він заперечив свою винуватість у вчиненні правопорушення. При цьому, висновки судді на спростування таких пояснень ґрунтуються на оцінці доказів у справі та вимогах законодавства.

Доводи ОСОБА_2 про те, що доказом його невинуватості є медичний висновок про відсутність у нього станом на 16 годину 20 хвилин 29 серпня 2018 року ознак будь-якого сп'яніння, були ретельно перевірені суддею місцевого суду та висновки про недійсність результатів згаданого огляду ОСОБА_2, виходячи зі змісту правопорушення, у вчиненні якого він визнаний винуватим, узгоджуються з вимогами ч. 4 ст. 266 КУпАП.

За вказаних обставин, слід визнати непереконливими твердження апелянта про невідповідність висновків суду в постанові фактичним обставинам провадження.

Що стосується посилань ОСОБА_2 на неповноту судового розгляду, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, в яких відсутні відомості щодо клопотань ОСОБА_2, які б залишилися без вирішення суддею, або суддя місцевого суду безпідставно відмовив би у їх задоволенні.

Так, з матеріалів справи убачається, що 19 вересня 2018 року ОСОБА_2 була вручена пам'ятка про права та обов'язки (а.с. 6). Клопотань про відкладення розгляду справи для залучення захисника, виклику свідків або з інших підстав він не заявляв, як і не подавав клопотання про направлення справи для розгляду до іншого суду.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1-129, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника.

Як слідує з матеріалів справи, правопорушення було вчинено по вул. Володимира Наумовича, 4-А, в м. Києві, що територіально відноситься до Святошинського району м. Києва. На час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Святошинському районному суді м. Києва і клопотання про направлення справи на розгляд до суду за місцем його проживання він не заявив.

Враховуючи, що питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом поліції, провадження було передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва і розглянуто суддею цього суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з положеннями ст. 276 КУпАП, а тому порушення вимог закону в цій частині апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 заявляв відвід судді місцевого суду, посилання апелянта на упередженість судді під час розгляду справи є надуманими.

Не дивлячись на те, що аналогічні за змістом твердження ОСОБА_2 щодо порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції були досліджені суддею місцевого суду та обґрунтовано визнані безпідставними, апеляційний суд ще раз наголошує, що доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо неправомірності дій поліцейських, які відмовили у проходженні огляду на стан сп'яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів, не надали сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не видали йому направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я та не долучили до протоколу акту огляду на стан сп'яніння, не заслуговують на увагу.

Враховуючи, що у ОСОБА_2 буливиявлені ознаки наркотичного сп'яніння, визначені в п. 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, огляд на стан наркотичного сп'яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров'я відповідно до п. 12 розділу ІІ згаданої Інструкції, проте ОСОБА_2 відмовився від такого огляду, що й утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки за змістом ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється у закладі охорони здоров'я в присутності поліцейського, як і складення висновку за результатами огляду, проте ОСОБА_2 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, що доводиться доказами по справі, в даному випадку у поліцейського і не було підстав для складення акту огляду, бо такий огляд поліцейським не здійснювався, та оформлення письмового направлення водія на огляд у закладі охорони здоров'я.

Приймаючи до уваги, що у відеозаписі із нагрудної камери поліцейського зафіксована відмова ОСОБА_2 на вимогу поліцейського від огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, яка відбулася в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, котрі були залучені поліцейськими вже після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, апеляційний суд, не встановивши порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, на які посилався у скарзі апелянт, не вбачав і підстав для допиту вказаних свідків у судовому засіданні під час апеляційного розгляду.

Інших доводів, якими б апелянт обґрунтовував свою позицію щодо наявності підстав для закриття справи у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із санкції зазначеної правової норми та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За відсутності підстав для скасування або зміни постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, яка прийнята з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко