ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/526/18 Головуючий в 1 інст. Полянчук Б.І.
Провадження № 33/807/50/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 1 липня 2018 року о 1 год. 5 хв. в м. Бердянську по вул. Лієпайській 85, керував автомобілем «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 1 липня 2018 року приблизно о 1 год. 5 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перед поворотом ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого скоїв зіткнення щ автомобілем ВАЗ-211040, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, чим порушив вимоги п. 16, 13, 10.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 252, 268 КУпАП справу було розглянуто без участі ОСОБА_2 та його захисника, а під час розгляду справи судом неповно зясовані її обставини та прийнято необґрунтоване рішення про винуватість останнього.

Так, необхідність розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 повністю спростовується матеріалами справи, оскільки з розписки про явку в судове засідання на 31 серпня 2018 року вбачається, що про дату розгляду справи сторону захисту було повідомлено несвоєчасно.

До того ж, в той же день до канцелярії суду ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд першої інстанції його до уваги не взяв та все одно розглянув справу без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також вважає, що дії працівників поліції при складанні протоколу не відповідали вимогам закону, оскільки огляд ОСОБА_2 проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Алкотестер Драгер 8610», якого наразі не існує, і навіть, якщо вважати таку назву помилкою, то відсутність підписів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дають обґрунтовані підстави стверджувати про фальсифікацію зазначеного акту.

Вказує на те, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 допитаний не був, а письмові пояснення вказаних свідків є ідентичними, що викликає сумнів у вільному наданні пояснень зазначеними особами або взагалі надання таких пояснень.

Більше того, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що на місце події його викликав знайомий ОСОБА_6, який у свою чергу заперечував факт знайомства з ОСОБА_7

Вважає, що було порушено порядок складання висновку щодо результатів медичного огляду від 1 липня 2018 року, оскільки після витребування з лікарні акту медичного огляду, на підставі якого повинен бути складений висновок, на адресу суду надійшов лише медичний акт від 20 квітня 2018 року.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначив, що конкретної відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння він не чув, а прийшов до такого висновку на власний розсуд, оскільки ОСОБА_2 не виходив зі свого автомобіля, а свідок ОСОБА_9 також повідомив, що не чув від ОСОБА_2 відмови від проходження огляду.

Також вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_11, які перебували на місці ДТП, були свідками спілкування ОСОБА_2 зі співробітниками поліції, однак не чули від останніх пропозиції пройти огляд на стан спяніння та відповідно не чули відмови самого ОСОБА_2

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_2 та його захисник не були присутніми під час розгляду справи, а копію оскаржуваного рішення ОСОБА_2 отримав лише 14 вересня 2018 року.

Заявлене адвокатом ОСОБА_3 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 вересня 2018 року судом першої інстанції було направлено копію оскаржуваної постанови, яку було отримано ОСОБА_2 14 вересня 2018 року (а.с. 90).

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення захисника адвоката ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Рішення суду в частині визнання ОСОБА_2В, винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюються.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 378308 від 1 липня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння (порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1), відомостями щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів, викладеними в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 3), висновком лікаря ОСОБА_12 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.07.2018 року в якому зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від огляду згідно протоколу та повторно відмовився від огляду в приміщенні КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» Запорізької обласної ради (а.с. 5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які підтвердили, що ОСОБА_2 на місці оформлення ДТП в категорійній формі відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, сів у свій автомобіль та закрив двері (а.с. 7-8).

У супереч доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 був в суді та дав показання щодо сутності складеного у відношенні нього адміністративного протоколу, вину в вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав повністю, але заперечував те, що йому пропонували пройти медичних огляд на місці події та він відмовлявся від його проходження. Не спростовував того, що його відвозили до спеціалізованої медичної установи для проходження огляду.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 показав, що коли він прибув на місце ДТП, побачив автомобіль «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому було розбито лобове скло. Автомобіль був закритий, двигун працював, на місці водія сиділа людина, яка на його думку, спала. Через деякий час приїхали декілька автомобілів поліції. Поліцейські підходили до автомобіля «TOYOTA CAMRY», стукали в скло та голосно пропонували водію вийти для того, щоби пройти огляд на стан спяніння. З такою пропозицією працівники поліції звертались до водія «TOYOTA CAMRY» неодноразово. Періодично водій «TOYOTA CAMRY» відкривав автомобільне скло, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував а потім закривав скло і продовжував спати. Водій з автомобіля не виходив, показував непристойні жести, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував. Біля четвертої години ранку працівники поліції вмовили водія «TOYOTA CAMRY» вийти з автомобіля, тоді поліцейські заблокували автомобіль, щоб неможливо було відкрити двері запропонували продути «Драгер», але водій відмовився це зробити і почав тікати. Він наздогнав водія «TOYOTA CAMRY» з метою перешкоджання втечі і чув від нього запах алкоголю. Після цього водія «TOYOTA CAMRY» посадили в поліцейський автомобіль.

Свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції показав, що по прибуттю на місце пригоди він замітив у водія автомобіля «TOYOTA CAMRY» ознаки алкогольного спяніння і неодноразово пропонував йому пройти огляд на стан спяніння на місці, але він відмовився.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, оскільки вони явно не відповідають дійсним фактичним обставинам, доведеним матеріалами справи та суперечать показанням інших свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які як вбачається з матеріалів справи, є особами, не зацікавленими в наслідках її розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними.

Доводи апелянта про порушення прав ОСОБА_2, передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП, у звязку з розглядом справи без його участі та захисника в судовому засіданні суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 та його захисник не були присутніми в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь належним чином, ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду з клопотаннями про відкладення слухання справи, які мотивував зайнятістю адвоката ОСОБА_3 в іншому судовому засіданні.

Суд першої інстанції неодноразово викликав ОСОБА_2 до судових засідань та відкладав розгляд протоколу за його заявами, але ОСОБА_2 не скористався своїм правом, що дає підстави зробити висновок про ухиляння від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення задля затягування строків розгляду з метою уникнення адміністративної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП є безпідставними і суд мав достатні підстави розглядати справу без участі правопорушника.

До того ж, права ОСОБА_2 було поновлено при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, де заявляти клопотання та подавати докази, але жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, а тому права особи, передбачені ст. 268 КПК України, не порушені.

У суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце.

Підстав не довіряти письмовим поясненням свідків у суду також не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови ОСОБА_2 з боку свідків.

До того ж в суді першої інстанції в якості свідка було допитано інспектора СРПП №2 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8, який крім детальних пояснень щодо обставин справи показав, що в автомобілі «TOYOTA CAMRY» знаходився тільки водій ОСОБА_2, пасажирів не було.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер та в медичному закладі.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов'язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу Справа № 310/5261/18