Номер провадження: 33/785/1333/18
Номер справи місцевого суду: 520/8064/18
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

секретаря - Маслова Р.Ю.,

за участю:

прокурора - Войтова Руслана Григоровича,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2,

захисників - Голотової Маріанни Миколаївни, Бабчука Степана Ярославовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 31 липня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, працюючого оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, майора поліції, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 28 900 грн.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він в порушення ч.1 ст.45, ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік за таких обставин.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який заповів йому 1/2 частку житлового будинку.

20 вересня 2017 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка склалася з 1/2 частки житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1

Згідно звіту директора ПП «Бюро проектування, геодезії та оцінки» ринкова вартість вищевказаного майна становить 200 138 гривень, що перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 не були виконані вимоги ч.1 ст.45, ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції», а отже було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-6 КУпАП (т.1 а.с.319-324).

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, а справу закрити, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначав, що:

-суд першої інстанції ототожнив поняття «не повідомлення Національному агентству запобігання корупції про зміну в майновому стані» і «зазначення недостовірних відомостей в декларації» та не звернув увагу на те, що згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення його дії могли б підпадати лише під ознаки ч.2 ст.172-6 КУпАП (неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані), за якою протокол не складався, а не за ч.4 вказаної статті;

-він (ОСОБА_2.) не повинен був вказувати об'єкт нерухомості, отриманий у спадщину 20 вересня 2017 року, в декларації за 2017 рік, оскільки зазначена нерухомість була відчужена ним на підставі договору дарування у тому ж 2017 році;

-протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено оперуповноваженим Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції (далі - ОУ ДВБ НП) неналежним суб'єктом, оскільки проведення такої перевірки належить до виключної компетенції НАЗК;

-ігнорування начальником ОУ ДВБ НП та судом (який в подальшому розглядав протокол про адміністративне правопорушення) недоліків, викладених у постанові Київського районного суду м.Одеси від 16 липня 2017 року про повернення матеріалів начальником ОУ ДВБ НП для належного оформлення, виключає можливість правильно визначити строки для накладення адміністративного стягнення (т.1 а.с.326-333).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Прокурор заперечував проти апеляційної скарги і просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, його представників, прокурора Войтова Р.Г., свідка ОСОБА_6 - старшого оперуповноваженого ОУ ДВБ НПУкраїни стосовно обставин та підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи встановлені наступні обставини.

Оперуповноважений відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_2 є особою, зобов'язаною щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, та є суб'єктом відповідальності, у разі вчинення ним правопорушення, пов'язаного з корупцією.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який заповів йому 1/2 частку житлового будинку.

20 вересня 2017 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка склалася з 1/2 частки житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.36).

21 жовтня 2017 року ОСОБА_2 успадковану частку вищевказаного житлового будинку подарував своїй матері ОСОБА_7, що підтверджується договором дарування серії НОМЕР_1 за №970, в якому зазначена оціночна вартість дара в розмірі 20 823 грн. (т.1 а.с.212-213).

Згідно Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 подав щорічну декларацію за 2017 рік 24 лютого 2018 року (т.1 а.с.40-47, т.2 а.с.20).

Із змісту декларації вбачається, що ОСОБА_2 не вказані: ні ? частка нерухомого майна, отриманого у спадок, ні укладений договір дарування.

02 квітня 2018 року старший оперуповноважений ОУ ДВБ НП України ОСОБА_6 склав рапорт на ім'я начальника ОУ ДВБ НП України про дозвіл на реєстрацію матеріалів та проведення перевірки згідно наказу Національної політики України №83 від 09 листопада 2015 року відносно ОСОБА_2, в якому зазначив, що ОСОБА_2 порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, ч.4 ст.172-6 КУпАП, а саме, подав завідомо недостовірні відомості у декларації (т.1 а.с.23-24).

Згідно звіту директора ПП «Бюро проектування, геодезії та оцінки», сертифікат оціночної діяльності №403/15 від 19 березня 2015 року про оцінку ? частки житлового будинку, загальною площею 80,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість вищевказаного майна становить 200 138 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 грн., з 1 травня - 1624 грн., з 1 грудня - 1700 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 грн., з 1 травня - 1684 грн., з 1 грудня - 1762 грн.

Враховуючи викладене, набуття права власності на нерухоме майно вартістю 200 138 грн. перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року (100х1762=176 200 грн.).

Згідно долученої до матеріалів адміністративної справи копії електронної декларації ОСОБА_2 за звітний 2017 рік, відомості про вищевказаний об'єкт нерухомості у такій декларації відсутні (т.1 а.с.40-47).

Відповідно до п.2 примітки до статті 172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об'єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 не були виконані вимоги ч.1 ст.45, ч.1 ст.46 Закону та було вчинено адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.4 ст.172-6 КУпАП, а саме: подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення №19/2018 від 22 червня 2018 року (т.1 а.с.1-10);

-відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій (т.1 а.с.40-47);

-свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 вересня 2017 року (т.1 а.с.36);

-договором дарування за №970 від 21 жовтня 2017 року (т.1 а.с.212-213);

-звітом директора ПП «Бюро проектування, геодезії та оцінки» про оцінку ? частки житлового будинку, загальною площею 80,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.60-207);

-

-та іншими матеріалами, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією (т.1 а.с.11-208).

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, перебуваючи на службі в НП України на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, в порушення ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив НАЗК про майно, яке перебуває у власності декларанта, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст.172-6 КУпАП.

У тому ж протоколі його автор вказав, що у ОСОБА_2 виник обов'язок відповідно до ст.45 Закону «Про запобігання корупції» декларувати право власності на нерухоме та рухоме майно та повідомити про це НАЗК, який він порушив, подавши завідомо недостовірні відомості в своїй декларації, та повторно зазначив, що ОСОБА_2 вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, уповноваженою особою відносно ОСОБА_2 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією , яким його дії були кваліфіковані за ч.4 ст.172-6 КУпАП (подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави) і саме це адміністративне правопорушення було предметом розгляду судом першої інстанції.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що згідно протоколу в провину ОСОБА_2 ставилось вчинення адміністративного правопорушення, яке повинно було кваліфікуватися за ч.2 ст.172-6 КУпАП (неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані), апеляційний суд до уваги не приймає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не повинен був вказувати об'єкт нерухомості, отриманий у спадщину 20 вересня 2017 року, в декларації за 2017 рік, оскільки зазначена нерухомість була відчужена ним на підставі договору дарування у тому ж 2017 році, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються доходи суб'єкта декларування та членів його сім'ї, які були отримані або нараховані упродовж звітного періоду.

При цьому, згідно пункту 45 Роз'яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням НАЗК 11 серпня 2016 року №3, доходи включають, в тому числі, спадщину.

Крім того, згідно п.10 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються видатки та всі правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у суб'єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування.

Таким чином, з урахуванням викладених норм Закону, ОСОБА_2 повинен був зазначити в щорічній декларації в графі «Доходи, у тому числі подарунки» - отриману після смерті батька спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, а в графі «Видатки та правочини суб'єкта декларування» - договір дарування, укладеного між ним та ОСОБА_7 21 жовтня 2017 року.

Між тим, ці відомості ОСОБА_2 у щорічній декларації вказані не були.

Щодо тверджень в скарзі про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено оперуповноваженим ОУ ДВБ НП України ОСОБА_6, тобто неналежним суб'єктом, оскільки проведення такої перевірки належить до виключної компетенції НАЗК, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи підставою для проведення перевірки Одеським управлінням ДВБ НП України щодо ОСОБА_2 став лист слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури області Шведчикова К. від 20 грудня 2017 року, який у той же день надійшов до Одеського управління ДВБ НП України (т.1 а.с.33).

Згідно змісту зазначеного листа прокуратурою Одеської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001460 від 27 жовтня 2017 року за фактом декларування службовою особою правоохоронного органу ГУ НП в Одеській області до щорічної декларації про майновий стан, доходи та видатки, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», недостовірних відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України.

У листі також зазначено, що згідно висновків проведеної незалежної експертизи вартість 1/2 частини нерухомого майна, отриманого ОСОБА_2 у спадщину, становить 330 770,57 грн., що така вартість менша, ніж передбачена чинним законодавством для притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, прокуратурою Одеської області Одеському управлінню ДВБ НП України було запропоновано доопрацювати матеріали стосовно декларування доходів та видатків ОСОБА_2 за 2017 рік.

Таким чином, перевірку достовірності даних декларації ОСОБА_2 Одеське управління ДВБ НП України розпочало не за власною ініціативою, а на підставі даних, отриманих з прокуратури Одеської області.

Допитаний в суді апеляційної інстанції в якості свідка старший оперуповноважений Одеського управління ДВБ НП України ОСОБА_6 показав, що правових підстав для складення протоколу відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП (неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані), у нього не було.

Разом з тим, під час перевірки ним було встановлено, що у декларації за 2017 рік, яка була подана ОСОБА_2 24 лютого 2018 року, останнім були подані завідомо недостовірні відомості, а тому ним було складено відповідний протокол за ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов'язки щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а останньою встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення мають право складати протоколи про правопорушення, в т.ч. і за ст.172-6 КУпАП, уповноважені на те особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно ж до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Голови Національної поліції України №81 від 07 листопада 2015 року, працівники вказаного Департаменту уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а повноваження щодо здійснення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування, працівниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України випливають із загальних завдань цього Департаменту, визначених у Положенні, в т.ч. і щодо боротьби з корупцією та хабарництвом і протидії корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаних з корупцію, задля чого у Положенні визначені функції Департаменту, а також права працівників Департаменту.

Тому твердження апелянта про наявність повноважень на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування виключно у працівників структурного підрозділу апарату Національного агентства з питань запобігання корупції є необґрунтованими.

З урахуванням викладених обставин, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, доведена доказами, які є належними та допустимими.

Доводи апеляційної скарги про неможливість правильно визначити строки для накладення адміністративного стягнення спростовуються наступним.

Згідно з ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Встановлено, що:

-днем вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є день подачі ним щорічної декларації за 2017 рік, тобто 24 лютого 2018 року (т.2 а.с.20);

-днем виявлення вчинення адміністративного правопорушення є 02 квітня 2018 року, оскільки саме в цей день старший оперуповноважений Одеського управління ДВБ НП України ОСОБА_6 склав рапорт на ім'я начальника ОУ ДВБ НП України про дозвіл на реєстрацію матеріалів та проведення перевірки відносно ОСОБА_2, в якому зазначив, що ОСОБА_2 порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, ч.4 ст.172-6 КУпАП, а саме, подав завідомо недостовірні відомості у декларації (т.1 а.с.23-24);

-протокол про адміністративне правопорушення №19/2018 був складений 22 червня 2018 року (т.1 а.с.1-10).

В такому випадку накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, могло відбутись не пізніше 02 липня 2018 року, проте ОСОБА_2 притягнуто судом до адміністративної відповідальності 31 липня 2018 року.

Приписом п.7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності зач.4 ст.172-6 КУпАП закрити, у зв'язку зі спливом строку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області: Г.Я.Колесніков

Копія вірна:

Суддя апеляційного суду

Одеської області: Г.Я.Колесніков