АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/3938/18 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/790/891/18 ОСОБА_1
Категорія: ст. 173 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівником поліції 29.05.2018 складені протоколи відносно ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу серії ГП № 179329, 09.05.2018 о 22-00 год. гр. ОСОБА_3 знаходячись за адресою: вул. Корчинського, 4 в м. Харкові вчинив сварку з гр. ОСОБА_4, у загальному подвірї, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою.

Відповідно до протоколу серії ГП № 179330, 10.05.2018 о 09-20 год. гр. ОСОБА_3 знаходячись за адресою: вул. Корчинського, 4 в м. Харкові вчинив сварку з гр. ОСОБА_4, у загальному подвірї, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив дрібне хуліганство, за що передбачена відповідальність встановлена ст. 173 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року справи про адміністративне правопорушення № 639/3938/18, провадження № 3/639/1455/18 відносно ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та № 639/3940/18, провадження № 3/639/1457/18 щодо ОСОБА_3, який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП обєднано в одне провадження та присвоєно № 639/3938/18, провадження № 3/639/1455/18.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, піддано адміністративному стягнення у виді адміністративного арешту на строк одна доба, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду винесена з порушеннями норм КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення складенні з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. За таких обставин районний суд виніс постанову на підставі неналежних та недопустимих доказів.

Просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року та закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3В, який апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати постанову районного суду, пояснення потерпілого ОСОБА_4, який апеляційну скаргу вважав необгрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливі чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок передбачає врегульовану правовими та соціальними нормами систему відносин, правила співдружності та взаємоповаги до оточуючих.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 дійшов висновку про те, що судам, необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з'ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Суди зобов'язані як установлювати вину підсудних та призначати їм справедливе покарання, так і вживати всіх необхідних заходів для повного відшкодування потерпілим заподіяної матеріальної та моральної шкоди, а також з'ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

При накладенні адміністративних стягнень, передбачених ст. 173 КУпАП, на осіб, які вчинили дрібне хуліганство, суддя повинен у кожному конкретному випадку враховувати характер учиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Щодо осіб, які займаються суспільно корисною працею і позитивно характеризуються за місцем роботи, навчання та проживання, необхідно застосовувати, як правило, не арешт, а інші адміністративні стягнення, а також заходи громадського впливу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 11,12 розділу ІІ, «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

ОСОБА_5 своїм правом скористався, протокол підписав, надав пояснення в яких зазначив, що 09.05.2018, приблизно о 22-00 год. разом зі своїми товаришами прийшов до дому. В цей час вийшов сусід ОСОБА_6 та сусідка Зоя, які почали з ним сваритися та провокувати на конфлікт; 10.05.2018 приблизно о 09-00 год. у нього з ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого розмовляли на підвищених тонах. Після конфлікту він обрізав мотузку на якій висіла білизна (т.1, а.с. 7, т. 2, а.с. 7).

Поліцейським протоколи про адміністративні правопорушення серії ГП №№ 179329, 179330 від 29.05.2018 відносно ОСОБА_3 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_3 зі сторони працівників поліції було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_3 суду не надав. Вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 268 КУпАП поліцейським дотримано.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а не понесення відповідальності за скоєне умисне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

При апеляційному перегляді постанови районного суду ОСОБА_3 пояснив, що на даний час він не працює, іноді вживає алкогольні напої, гр. ОСОБА_4 є його сусідом, в них спільне подвіря. Тривалий час між ними існує конфлікт за наслідками якого ОСОБА_4 викликає поліцію. Вважає, що саме ОСОБА_4 провокує його на сварку з метою заволодінням його помешканням. За зазначених обставин до правоохоронних органів не звертався, оскільки є юридично необізнаним.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі наявні копії постанов Жовтневого районного суду міста Харкова від 20.07.2017, 16.03.2018 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (т. 2, а.с. 13,14).

Таким чином, ОСОБА_3 будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Застосування Жовтневим районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене підстав для зміни або скасування постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року та закриття провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295, 298 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишитибез задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2