П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2018 року м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, громадянина України, українця, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 584563 від 12.07.2018 року вбачається, що 12.07.2018 року о 09год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: с.Фурси, по вул.Лермонтова, буд. 17 вчинив сварку із своїм племінником гр. ОСОБА_2 під час якої виражався нецензурною лайкою, вчинив психологічне насильство в сімї, чим вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративно відповідальності, є обов'язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП розглядаються судом протягом доби.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 12.07.2018 року о 09.00год. за місцем свого проживання пасинок перебуваючи в пяному вигляді вчинив сварку із ним.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім'ї", насильство в сім'ї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Психологічне насильство в сім'ї насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Диспозицією та об'єктивною стороною правопорушення за ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї. Крім того, обов'язковими ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП України є те, що особою, потерпілою від насильства в сім'ї, може бути лише член сім'ї, діяння обов'язково повинно бути протиправним, яке призвело або могло призвести до порушень прав члена сім'ї.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2018 року серії ГП № 584653, складеного відносно ОСОБА_1 та відмову останнього від визнання своєї вини, посадові особи територіального органу поліції повинні довести факт порушення ОСОБА_1 вчинення психологічне насильство в сімї.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вирішуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, при вирішення їх розгляду по суті, суд звертає увагу на наступні докази: за змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Одним із доказів відповідно до ст. 256 КУпАП є протокол в якому зазначено, що саме ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сімї, що спричинило заподіяння шкоди здоровю людини.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кобець проти України" 14.02.2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В зв'язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи по суті, а останній складений із грубими порушеннями, встановленими ст. ст. 256, 266 КУпАП, то, в даному випадку, на думку судді, по справі не зібрано належних та допустимих доказів вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а судом не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи у вчинені даного адміністративного правопорушення і вичерпані можливості їх отримати, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність в діях особи складу правопорушення.

З урахуванням засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а саме, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, а також того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних, допустимих та несуперечливих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення та показань свідків, які б могли підтвердити наявність у діяннях останнього складу адміністративного правопорушення, а тому, суд критично оцінює та відхиляє протокол як доказ вини останнього, оскільки викладені у ньому висновки не підтверджені об'єктивними даними.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що провадження по вказаній справі підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

В звязку із закриттям відносно правопорушника справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказана особа звільняється від сплати судового збору з тим, що на останнього не накладалось адміністративне стягнення.

Керуючись ст. ст. 173-2 ч.1, 247 п. 1, 284 п. 3 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та часиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_3