П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2018 Справа №607/18677/18

03 жовтня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, приватний підприємець

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2018 року о 14 год. 40хв. водій ОСОБА_2 в м.Тернополі по вул.О.Довженка, 18 керуючи транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, щоб у разі виникнення перешкоди для руху негайно вжити заходів для зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Окрім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №431489 від 13 вересня 2018 року, 13 вересня 2018 року о 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 в м.Тернополі по вул.О.Довженка,18 керуючи транспортним засобом Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_2, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не надав переваги в русі автомобілю BMW, державний номерний знак ВО 0707ВЕ, під керуванням ОСОБА_2, який наближався з правового боку та скоїв з ним зіткнення

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та щиро розкаявся.

ОСОБА_1 В,В. заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Вказав, що рухався по головні дорозі із допустимою швидкістю та вжив всіх заходів, щоб уникнути ДТП. Посилаючи на наведене, просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу правопорушення за ст.124 КУпАП, оскільки будь-яких правил дорожнього руху не порушив.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приймаючи до уваги визнання вини ОСОБА_2, прийшов до наступних висновків

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із змісту протоколу серії БД №431490 від 13.09.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 інкримінують порушення ПДР, а саме п.п. 2.3 б, 12.1 12.3 ПДР, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

В силу положень п.2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до положень п. 12.1. ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з вимогами п. 12.3. ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №431490 від 13.09.2018 року; схемою місця ДТП від 13 вересня 2018 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13 вересня 2018 року та ОСОБА_2 від 13 вересня 2018 року; письмовою заявою ОСОБА_2 від 03 жовтня 2018 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_2 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, ОСОБА_2 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, у звязку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, слід зазначити наступне.

Із змісту протоколу серії БД № 431489 від 13 вересня 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують порушенням вимог п.п. 2.3 б, 10.11 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В силу положень п.2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Положеннями вимог п. 10.11 ПДР встановлено, що у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Будучи присутнім у судових засіданнях ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у протоколі та порушенням ним вимог п.п. 2.3 б, 10.11 ПДР. Вказав, що рухався по головній дорозі, на якій було покриття відносно дороги по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2

Згідно положень Розділу 1. Загальні положення ПДР України, головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22 , 1.23.1 , 1.23.2 , 1.23.3 , 1.23.4 , 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Встановлено що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили факт порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 б, 10.11 ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол, без наявності інших доказів, які б підтверджували обставини викладені у нього, не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Таким чином, зібраними у справі доказами не підтверджено причино- наслідкового звязку із діями ОСОБА_1 на наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме пошкодження транспортних засобів.

Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 124, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_3