Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/668/18
Єдиний унікальний № 332/1484/18 Головуючий в 1-й інстанції Соболєва І.П.
Категорія - ст. 188-19 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю захисника ОСОБА_2, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною потерпілого ОСОБА_4 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року, в якій також порушено питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року провадження у відношенні ОСОБА_3, генерального директора ПАТ «ЗАлК» до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 188-19 ч.1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18 травня 2018 року народний депутата України ОСОБА_4 06.02.2018 звернувся до директора Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_3 з депутатським зверненням №1088-02-06/18. Листом від 20.02.2018 №011-0145 генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_3 надав неповну, за твердженням народного депутата України ОСОБА_4, інформацію.

Суд, проаналізувавши зміст ст. ст. 9, 188-19, 247, 280 КУпАП прийшов до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння поза розумних сумнівів, а тому закрив адміністративне провадження у справі за ч.1 ст. 188-19 ч.1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження наведеної вище постанови посилаючись на те, що в порушення ст. 277-2 ч.2 КУпАП, суд розглянув справу у його відсутність, не повідомивши про час та місце її розгляду, чим порушив його права.

По суті скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, не в повній мірі досліджено склад адміністративного правопорушення, постанова є необґрунтованою, а висловлені у ній доводи не відповідають чинному законодавству України, з огляду на наступне.

Розглядаючи протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-19 КУпАП, у вигляді надання неповної відповіді на звернення народного депутата, суд першої інстанції натомість досліджує об'єктивну та суб'єктивну сторони інших правопорушень, аніж зазначеного у протоколі.

Згідно з протоколом №10-сп.23-2018 Відділом контролю Апарату ВРУ встановлено, що генеральний директор ПАТ «ЗалК» ОСОБА_3 порушив вимоги ч. 1 ст. 188-19 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за надання неповної інформації на звернення народного депутата.

Натомість, суд першої інстанції, досліджуючи об'єктивну сторону правопорушення, зазначає лише наступне: «1) невиконання законних вимог Уповноваженого ВРУ з прав людини чи Рахункової палати; 2) створення перешкод у їх роботі; 3) надання їм завідомо неправдивої інформації; 3) недодержання встановлених законодавством строків надання інформації народному депутату України, Уповноваженому ВРУ з прав людини чи Рахункової палати».

Таким чином суд першої інстанції посилається не на правопорушення у вигляді надання неповної інформації на звернення народного депутата, яке зазначене в протоколі №10-сп.23-2018 та передбачене ч. 1 ст. 188-19 КУпАП, а на інші правопорушення, передбачені, зокрема, у ч. 5 цієї статті, яка у чинній на момент винесення Постанови редакції передбачає відповідальність за невиконання законних вимог Рахункової палати, члена Рахункової палати, створення перешкод у їх роботі під час здійснення ними своїх повноважень, надання неправдивої або неповної інформації або ненадання інформації у строк, встановлений законом.

Крім того, на даний час у ст. 188-19 КУпАП відсутні положення, які стосуються Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (їх було виключено Законом України № 383-VII від 03.07.2013 року).

Правопорушення, передбачені у ч. 1 і ч. 5 статті ст. 188-19 КУпАП є різними, оскільки в першому випадку йдеться про звернення народного депутата України, а в другому випадку - про законні вимоги Рахункової палати.

Суд першої інстанції помилково досліджує недодержання встановлених законодавством строків надання інформації народному депутату та посилається на ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України», яка не має відношення до протоколу №10-сп.23-2018, а тому доходить помилкового висновку про відсутність вини з боку особи, яка притягується до відповідальності.

У ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України» йдеться про депутатський запит, який є окремою формою роботи народного депутата, відмінною від депутатського звернення, про яке йдеться у ст. 16 цього Закону. Запит і звернення не є тотожними формами роботи депутата, оскільки щодо них передбачені різні правила направлення, строки розгляду і т.д. Тому і відповідальність за порушення їх розгляду - різна, та передбачена у різних частинах ст. 188-19 КУпАП: щодо звернення - ч.1, щодо запиту - ч. 3.

Суть адміністративного правопорушення, встановленого протоколом №10-сп.23-2018, стосувалася, по-перше, саме його депутатського звернення віл 06.02.2018 року №1088-02-06/18, а не запиту, а по-друге, надання неповної інформації на депутатське звернення, а не додержання чи недодержання встановлених строків відповіді.

Таким чином, судом першої інстанції не досліджено склад правопорушення у вигляді надання неповної інформації на звернення народного депутата, передбаченого ч. 1 ст. 188-19 КУпАП, тому помилково встановлено відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У своїй відповіді на його депутатське звернення від 06.02.2018 року №1088-02-06/18 адресат помилково тлумачить норми чинного законодавства та по суті заперечує право народного депутата на депутатське звернення, обґрунтовуючи це тим, що зміст звернення не має відношення до виконання депутатом своїх повноважень; самостійно оцінює компетенцію народного депутата України і т.д.

Посилаючись на ст. 86 Конституції України, яка стосується запитів, а не звернень, а також на його посаду в Комітеті Верховної Ради України з питань паливно-енергетичного комплексу, ядерної політики та ядерної безпеки, про що зазначено у Постанові, представниця ОСОБА_5 доходить невірного висновку про те, ніби закон обмежує повноваження народного депутата України на направлення звернення лише по якимось конкретним питанням.

Народний депутат представляє інтереси усіх громадян України, а не тільки тих, хто проживає в межах певного округу. Так само народний депутат займається розглядом будь-яких питань, які стосуються його діяльності. Робота депутата в певному парламентському комітеті не означає, що він обмежений тільки профільними питаннями даного комітету, оскільки робота в комітетах - це лише один із видів депутатської діяльності, передбачених, наприклад, у ст. 6 і ст. 7 Закону України «Про статус народного депутата України», а не єдиний. Іншими видами такої діяльності згідно зазначених статей є також розгляд звернень, направлення депутатських запитів та звернень, законотворча робота та ін.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про статус народного депутата України» ніхто не має права обмежувати повноваження народного депутата, дим випадків, передбачених Конституцією України, цим та іншими законами України.

З даного приводу Конституційний Суд у своєму рішенні від 26.06.2003 року №12-рп/2003 (справа про гарантії депутатської недоторканності) у мотивувальній частині зазначив: «положення частини першої статті 26 Закону цю статус треба розуміти так, що повноваження народного депутата України не можуть бути обмежені діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, керівників підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, громадян та їх об'єднань. Обмеження повноважень народного депутата України можуть встановлюватись виключно Конституцією і законами України».

Ні Конституція України, ні закони України не наділяють посадових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності правом обмежувати повноваження народного депутата України, зокрема, і у формі контролю за підставами для звернення народного депутата.

Законодавчою гарантією наведеного є, зокрема, і ч. 5 ст. 19 Закону України «Про статус народного депутата України», згідно якою народний депутат не зобов'язаний повідомляти про джерело інформації, яку він використовує. Водночас, у депутатському зверненні від 06.02.2018 року /18 ним було зазначено, що воно направлене на підставі звернення журналістів української редакції «Радіо Свобода» в рамках підготовки ними матеріалу про приватизацію об'єктів державної власності.

Крім того, у депутатському зверненні було вказано про направлення адресатом інформації саме йому як народному депутату, і жодним чином не вказувалося, що така інформація після її отримання та вивчення буде у повному обсязі передана журналістам «Радіо Свобода», у т.ч. без дотримання режиму використання інформації з обмеженим доступом. Частина 3 ст. 19 Закону України «Про статус народного депутата України» зазначає, що народний депутат має право знайомитися з будь-якою конфіденційною та таємною інформацією з питань депутатської діяльності.

В свою чергу, адресатом не було надано відповіді по суті жодного з поставлених у депутатському зверненні питань та не надано ніякої інформації чи підтверджуючих документів по ним, що є порушенням, передбаченим ч. 1 ст. 188-19 КУпАП.

Тому, посилаючись на ст. 19 Конституції України, адресат помилково вважає, що має право самостійно оцінювати компетенцію народного депутата та на підставі цього самостійно приймати рішення про те, відноситься конкретне питання до повноважень конкретного народного депутата чи ні.

Просить суд скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року у справі №332/1484/18 про закриття провадження у справі та прийняти нову постанову, якою притягнути генерального директора ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 188-19 КУпАП, за надання неповної інформації на його депутатське звернення від 06.02.2018 року №1088-02-06/18.

В своєму запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу народного депутата ОСОБА_4 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року про закриття провадження залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні захисника ОСОБА_2, яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Виходячи з п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Згідно з приписами глави 21 КУпАП потерпілий відноситься до осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративні правопорушення.

Посилання потерпілого ОСОБА_4 про поважність ним пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді від 08.08.2018 року через розгляд справи у відсутність останнього та без належного сповіщення про час та місце її розгляду є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що суд не повідомляв потерпілого ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи, про що свідчить відсутність в цих матеріалах відповідних даних. Тому, враховуючи вищевказане, останній пропустив строк на апеляційне оскарження постанови від 08.08.2018 року з поважних причин, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає необхідним відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП постанову судді через порушення норм процесуального права скасувати.

У звязку зі скасуванням постанови районного суду, суддя апеляційного суду не розглядає доводи про те, що:

- про надання неповної інформації на звернення народного депутата;

- правопорушення, передбачені у ч. 1 і ч. 5 статті ст. 188-19 КУпАП є різними, оскільки в першому випадку йдеться про звернення народного депутата України, а в другому випадку - про законні вимоги Рахункової палати;

- суд І інстанції помилково досліджує недодержання встановлених законодавством строків надання інформації народному депутату та посилається на ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України», яка не має відношення до протоколу №10-сп.23-2018, а тому доходить помилкового висновку про відсутність вини з боку особи, яка притягується до відповідальності;

- запит і звернення не є тотожними формами роботи депутата, оскільки щодо них передбачені різні правила направлення, строки розгляду і т.д.;

- судом І інстанції не досліджено склад правопорушення у вигляді надання неповної інформації на звернення народного депутата, передбаченого ч. 1 ст. 188-19 КУпАП, тому помилково встановлено відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Що стосується суті обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, то апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_4 про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-19 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмінітсративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у досі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею апеляційного суду встановлено, що народний депутата України ОСОБА_4 06.02.2018 звернувся до директора Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_3 з депутатським зверненням №1088-02-06/18. Листом від 20.02.2018 №011-0145 генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_3 надав неповну, за твердженням народного депутата України ОСОБА_4 інформацію.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про статус народного депутата України" передбачено право народного депутата України на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, та право брати участь у розгляді порушених ним питань.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення або викласти свою позицію з питань, віднесених до їхньої компетенції.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про статус народного депутата України", орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян, яким адресовано депутатське звернення, зобов'язані протягом 10 днів з моменту його одержання, розглянути і дати письмову відповідь. У разі неможливості розгляду звернення народного депутата у визначений строк, його повідомляють про це офіційним листом з викладенням причин продовження строку розгляду. Строк розгляду депутатського звернення з урахуванням продовження, не може перевищувати 30 днів з моменту його одержання.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про статус народного депутата України", вмотивована відповідь на депутатське звернення повинна бути надіслана народному депутату не пізніш як на другий день після розгляду звернення. Відповідь надається в обов'язковому порядку і безпосередньо тим органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, до якого було направлено звернення, за підписом його керівника чи посадової особи, керівником підприємства, установи та організації, об'єднання громадян, крім випадків установлених цим Законом.

Встановлені судом обставини справи, в даному випадку звернення народного депутата було отримано підприємством 15.02.2018 року, відповідь на вказане звернення було направлено поштою 22.02.2018 року, що свідчать про те, що депутатське звернення було розглянуто протягом 10 днів з моменту його одержання, та надана письмова відповідь.

Щодо надання неповної інформації, слід зазначити наступне.

Як зазначено вище, відповідно до положень ст.16 ЗУ "Про статус народного депутата України", депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

В статті 15 Закону України "Про статус народного депутата України" визначено поняття депутатського запиту. Так депутатський запит це вимога народного депутата до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Тобто, на відміну від запиту звернення - це викладена у письмовій формі пропозиція народного депутата України зазначеним вище адресатам здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

За своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється народними депутатами України самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються народним депутатом України.

Разом з тим, зі змісту депутатського звернення від 06.02.2018 року за №1088-02-06/18574 вбачається, що воно не є пропозицією вчинити певні дії, надати офіційне роз'яснення чи викласти позицію, а є вимогою надати розгорнуту інформацію, пов'язану із діяльністю ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" тобто, за своєю суттю може бути розцінено, як депутатський запит.

Однак, статтею 15 Закону України "Про статус народного депутата України" визначено певний порядок звернення депутата із запитом. Так, народний депутат має право на сесії Верховної Ради України звернутися із запитом до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Верховна Рада України приймає рішення про направлення депутатського запиту відповідному органу або посадовій особі, до яких його звернуто, однією п'ятою від її конституційного складу.

Тобто, звернення народного депутата України фактично є депутатським запитом, поданим з порушенням визначеної законом процедури.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-19 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 188-19 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Однак, якщо б склад адміністративного правопорушення був в діях ОСОБА_3, то апеляційний суд був би позбавлений можливості притягнути останнього до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, що не заперечується і учасниками судового розгляду, часом вчинення вказаного правопорушення є 20.02.2018 року - дата відповіді, наданої ОСОБА_3 на звернення Народного депутата України ОСОБА_4

Таким чином тримісячний строк накладання стягнення за вчинення правопорушення, в якому звинувачували ОСОБА_3, сплив 20.05.2018 року.

Постанова у відношенні ОСОБА_3 прийнята судом першої інстанції тільки 08.08.2018 року, тобто за межами тримісячного строку, передбаченого ч.2 ст. 38 КупАП.

Враховуючи, що апеляційним судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, підстави для скасування постанови у зв'язку з порушенням вимог ч.2 ст. 38 КУпАП, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КупАП, відсутні.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст. 294 КУпАП оскаржену постанову суду скасувати із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року, якою провадження у відношенні ОСОБА_3, генерального директора ПАТ «ЗАлК» за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 188-19 ч.1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення скасувати.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-19 ч.1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1