АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/16/18 Справа № 202/6952/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кононенко О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Дніпро

10 січня 2018 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 07 жовтня 2017 року о 00 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. Слобожанському у м.Дніпро з ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка хода. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що він не згоден з постановою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що у порушення ст. 266 КУпАП, в матеріалах відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 доставлений до медичного закладу для визначення стану спяніння, та де останній відмовився від проходження такого огляду. Зауважує, що суд знехтував забезпеченням встановлення та оцінки фактів, які мають значення для прийняття обґрунтованого рішення, постанова є формальною.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі також наголошує на безпідставність його зупинки за порушення ним Правил п.11.5, оскільки протоколу про адміністративну відповідальність за це порушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно нього не складався від керування не був відсторонений.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. Захисник надав клопотання про закриття справи на підставі ст. 247 КУпАП, акцентувавши увагу на те, що ОСОБА_2 не був доставлений до закладу охорони здоровя і належного документування його відмови від проведення огляду у такому закладі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Доводи в апеляції стосовно порушення порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан спяніння, передбаченого ст. 266 КУпАП з посиланням на те, що останній не був доставлений до медичного закладу і де не було складено належної документації про його відмову від такого огляду є необґрунтованим, хибним і таким, що не підтверджено матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення на підставі яких суд зробив висновок про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 101832 від 07 жовтня 2017 року, який складений у відповідності до вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП і де викладено обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення; рапортом працівника поліції, в якому також викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_2 правопорушення, із якого слідує, що поліцейський зупинив водія ОСОБА_2 з підстав порушення ним Правил дорожнього руху ( п.п.11.5), і вже під час розмови з водієм інспектором роти ОСОБА_4 було виявлено ознаки спяніння, а саме запах з порожнини рота, не чітка мова, у звязку з чим був викликаний екіпаж №402 для складання адміністративних матеріалів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно яких, водій ОСОБА_2, в їх присутності відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння та перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота.

Вищезазначені свідки, які засвідчили відмову ОСОБА_2, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, з врахуванням у сукупності з іншими доказами є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків та достовірність викладених обставин в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2, на те, що він не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного спяніння, і поліцейські зобовязані були його направити до медичного закладу є безпідставним і таким, що не знайшли дані ствердження свого підтвердження матеріалами справи.

Крім того, при огляді в судовому засіданні відеоматеріалів на DVD диску, де зафіксовано за допомогою нагрудного відеореєстраторів 07.10.2017 року оформлення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, явно і обєктивно видно, що останній мав ознаки спяніння, поліцейський неодноразово запитував водія ОСОБА_2 про згоду на його огляд, а останній висловлювався нецензурною лайкою, то оголошував про згоду але тільки під умовою розяснення йому чому його зупинили, то в кінці категорично відмовився пройти огляд, що і було зафіксовано за участю свідків.

Щодо стверджень ОСОБА_2 та його захисника на порушення ст.266 КУпАП, а саме порядку проведення огляду з посиланням, що поліцейський зобовязаний був його направити на огляд до закладу охорони здоровя і там складати протокол про відмову є надуманим і безпідставним.

За правилами ст. 266 КУпАП, огляд на стан спяніння проводиться в закладах охорони здоровя у разі, якщо водій не згоден на проведення такого огляду саме поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами.

При цьому, звертаю увагу, що жодних даний і доказів, які б свідчили, що водій ОСОБА_2 чітко і конкретно відмовився саме від огляду з використанням спеціальних засобів чи не погодився з його висновками і не заперечував пройти у такому разі огляд в медичному закладі , матеріалами справи не підтверджується і апеляційному суду сторона захисту їх не надала.

Я вбачається з вищевказаних встановлених обставин, у тому числі і з відеоматеріалів, водій ОСОБА_2 взагалі відмовився від проходження огляду на стан спяніння, що в свою чергу не передбачає діюче законодавство в даному випадку примусове направлення поліцейським такої особи до закладу охорони здоровя.

Посилання, в апеляційній скарзі, що водій ОСОБА_2 був зупинений незаконно, оскільки поліцейськими не складено протокол відносно нього за порушення Правил дорожнього руху, не беру до уваги, оскільки ці обставини не впливають на законність і обґрунтованість прийнятого судом судового рішення, і виходять за межи апеляційного перегляду саме цього адміністративного правопорушення у цій справі та відносяться до інших обставин, іншого правопорушення, яке не відноситься до цього провадження.

З огляду на викладене, доводи в апеляції ОСОБА_2 на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з посиланням на незаконність дій поліцейських при зупинці його автомобіля, не складання належних документів про відмову від огляду в закладі охорони здоровя, порушення порядку проведення огляду на стан спяніння спростовується матеріалами справи і не знайшли свого підтвердження при перегляді постанови судді.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Кононенко