Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/3465/18
ПОСТАНОВА

31.07.2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Кузнецов Дмитро Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВТ 180292, виданий 15.03.2016 року Іллічівським РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, який мешкає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2018 року до суду надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, в якому зазначено, що 19 червня 2018 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1, знаходився на дитячому майданчику біля будинку № 60 по вул. Сєченова в м. Маріуполі з явними ознаками алкогольного спяніння, при цьому розпивав пиво, на законну вимогу інспектора поліції під час проведення поверхневої перевірки самостійно показати вміст особистих речей, відповів відмовою, чим проявив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, пояснив, що 19.06.2018 року він перебував на дитячому майданчику біля будинку № 60 по вул. Сєченова в м. Маріуполі зі своєю дитиною та дійсно розпивав пиво. До нього підійшли співробітники патрульної поліції та виказали вимогу показати вміст кишень, одягнутих на нього брюк, на що він погодився та почав самостійно діставати наявні речі, вивертати кишені.

Однак, поліцейські почали хапати його за речі, лізти до карманів, несподівано без попередження застосували фізичну силу, вдарили та вдягли на нього наручники.

Суд, вислухавши ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а саме: відмова самостійно показати поліцейському вміст особистих речей.

Так, стаття 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон), поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу (ч. 1 ст. 34 Закону).

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, встановити факт відмови або перешкоджання особою у здійсненні працівником поліції візуального огляду шляхом проведення по поверхні вбрання особи рукою.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин до матеріалів справи доданий рапорт поліцейського роти № 2 БУПП в Донецькій області ОСОБА_2, який зазначив, що 19.06.2018 року приблизно о 19 год. 30 хв. за адресою: м. Маріуполь, вул. Сєченова, буд. 60 був виявлений громадянин, який розпивав пиво та палив на дитячому майданчику. Цим чоловіком виявився ОСОБА_1, йому було предявлено вимогу проведення поверхневої перевірки, на що він відмовився. У подальшому цей громадянин виклав зміст своїх карманів, але відмовився від поверхневої перевірки та намагався покинути місце скоєння правопорушення. В результаті чого було прийняте рішення про затримання ОСОБА_1

Разом з цим, наданий керівництвом Управління патрульної поліції в Донецькій області до суду відеозапис з камери, що розташована на форменому одязі інспекторів поліції за 19.06.2018 року, не містить будь-яких відомостей про відмову ОСОБА_1 від проведення стосовно нього поверхневої перевірки і як наслідок, проявлення злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Одночасно, згідно ч. 1 ст. 40 Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За таких підстав, надані стороною обвинувачення матеріали не містять достатніх даних у підтвердження того факту, що ОСОБА_1 19 червня 2018 року проявив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших обєктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази проявлення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Донецької області протягом 10 днів через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов