КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1143/2018 Суддя у першій інстанції: Карабань В.М.
Категорія: ч. 2 ст.172-6 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ФричТ.В., перевіривши апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи, прокуратури Київської місцевої прокуратури №6 Машненкової В.І., на постанову Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року, щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою прокурор, який приймав участь у розгляді справи - МашненковаВ.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_4 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі, який передбачений санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 250 КУпАП передбачено, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії. При провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАПпостанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно з ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2018 року постановою Печерського районного суду м. Києва закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Частиною 2ст.294 КУпАП, встановлений порядок перегляду постанови судді, згідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

При цьому,перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною першою ст.287 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

При цьому, ч. 5 ст. 7 КУпАП (в редакції із змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УП) регламентовано, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Оскаржуючи до апеляційної інстанції постанову судді, прокурор не вказав та не обґрунтував обставин, які б давали підстави вважати, що прокурором реалізуються повноваження щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Посилання прокурора на ч.1 ст.55 Конституції України є безпідставним, адже, названа норма основного закону та рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року вказують на те, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Проте, про порушення будь-чиїх прав в апеляційній скарзі прокурора не йде мови.

За наявності неузгодженостей між положеннями частини п'ятої статті 7, статті 250, частини першої статті 287 та частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до висновку викладеного в ухвалі Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року №49-у/2015 (справа №2-43/2015) може бути вирішено лише у законодавчому порядку.

При таких обставинах посилання прокурора на наявність у нього права на оскарження постанови судді в справі про адміністративні правопорушення, виходячи із загальних конституційних засад судочинства та положень ст.6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не може бути визнано обґрунтованим.

Крім того, слід зазначити, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ВССУ) в своєму листі вх№223-943//4-17 від 22.05.2017, адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим &q?го;Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення пов'язані з корупцією&q?) ; у ч.8 зазначив, що правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно ч.2 ст.294 КУпАП, визначено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно зі змінами до ст.294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 року №1952-УІІІ &q?об;Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб&q?мі;, прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках, виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

З огляду на те, що прокурор за чинним на даний час законодавством

не вправі оскаржувати рішення судді у справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч. 5 ст. 7 КУпАП, приходжу до висновку про те, що апелянту необхідно відмовити у прийнятті апеляційної скарги до розгляду, з поверненням її особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 287, 294 КУпАП, судя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи - Машненкової В.І., на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року відносно ОСОБА_4, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В.Фрич