Провадження № 33/4820/50/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Коростелкіної Ю.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Алдобаєва Д.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, військовослужбовця (старшого стрільця ЗСУ),

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 06 травня 2018 року о 03 год. 22 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Свободи, 6 Б, керував транспортним засобом «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, прийнята з порушенням норм права та винесена всупереч чинному законодавству. Вказує, що його судом не було повідомлено про дату та час розгляду справи, внаслідок чого був позбавлений можливості скористатися правами, які гарантовані йому законом та надати пояснення по справі з метою з'ясування наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, якими обґрунтовується його вина, а саме: направлення на огляд на стан сп'яніння та акт медичного огляду особи та докази, що підтверджують або спростовують факт правомірності проведення огляду.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2018 року.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду не надходило. Заслухавши думку захисника Алдобаєва Д.В., який підтвердив факт, що ОСОБА_3 відомо про апеляційний розгляд його скарги та небажання останнього брати участь в судовому засіданні, апеляційний суд вважає можливим розглядати справу у відсутність ОСОБА_3 на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення захисника Алдобаєва Д.В. в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянув справу з істотними порушеннями закону, у відсутність ОСОБА_3, який не був повідомлений про судовий розгляд, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

В апеляційній скарзі апелянт вказував про відсутність в справі доказів в підтвердження доказів його вини у вчиненому, нез'ясування судом обставин, передбачених ст. 280 КУпАП.

Однак з такими твердженнями апелянта апеляційний суд погодитись не може з наступних підстав. Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 06 травня 2018 року був складений заступником командира роти №1 УПП в Хмельницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4, того ж дня, о 03 год. 22 хв. в м. Хмельницькому по вул.Свободи, 6 Б, громадянин ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_3 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі. Вказані обставини підтверджуються даними письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 4, 5).

Як вірно встановлено судом, ОСОБА_3 проходив відповідний огляд на стан сп'яніння у Хмельницькому обласному наркологічному диспансері, який проводився лікарем, під час якого було встановлено факт перебування у стані алкогольного сп'яніння (покази тесту 1,9 %о), за наслідками якого був складений відповідний висновок, який підписаний апелянтом не був, з відміткою лікаря про відмову від підпису. Вказані обставини підтверджуються даними висновку № 1388 від 06 травня 2018 року (а.с. 6).

Доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не було долучено акту огляду, як підставу для висновку, що в справі відсутні докази в підтвердження вини ОСОБА_3, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Згідно вимог п. п. 16, 19 «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 акт огляду складається одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я, а долучається до справи відповідний висновок щодо результатів медичного огляду, який видається на підставі акта медичного огляду. Не повинне долучатися працівником поліції до протоколу і направлення особи для проведення огляду, видане поліцейськими, позаяк вказане направлення, яке є підставою для проведення лікарем огляду, теж залишається в закладі охорони здоров'я. Про існування відповідного направлення ОСОБА_3 на огляд вказується і у висновку лікаря № 1388 від 6 травня 2018 року (а.с. 6).

Існування акту огляду, який є належним і допустимим доказом, підтверджується також копією цього документу, наданого захиснику медичним закладом, який досліджений під час апеляційного розгляду.

Вказані обставини спростовують твердження апелянта, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази в обґрунтування доведеності його вини.

Підстав вважати складений протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом, позаяк час його складання передує часу повторного продуття приладу, на що вказує захисник в апеляційному суді немає, зважаючи, що згідно даних долученого відеозапису видно, що протокол поліцейськими до огляду лікарем не складався, та неточність в часі його складання не вказують про наявність підстав вважати його недопустимим доказом.

Апеляційний суд критично оцінює твердження апелянта в доповненнях до апеляційної скарги про те, що йому не було відомо про результати огляду в медичному закладі, позаяк такі його твердження спростовуються даними відеозапису фіксування виявленого правопорушення та проведеного огляду апелянта в медичному закладі, досліджених судом першої інстанції. Також, як видно з власноруч викладених пояснень, той в протоколі зазначив: «не погоджуюсь з поліцією», засвідчивши своїм підписом факт отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом (а.с. 1), що свідчить про обізнаність його зі складеним щодо нього протоколом та його твердження про безпідставне зазначення про його небажання отримати протокол, викликають обґрунтовані сумніви апеляційного суду.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, без належного повідомлення щодо дати його розгляду, що йому не було відомо про судовий розгляд, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

З протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_3 був повідомлений працівниками поліції про місце, день та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, коли відбулось судове засідання, однак відмовився від його підписання.

Відтак, за таких обставин, в випадку нез'явлення особи, що притягується до відповідальності, що була повідомлена про слухання справи, однак не побажала взяти участь в цьому судовому засіданні, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 та закриття провадження у справі, відсутні.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_3, що йому не було повідомлено про судовий розгляд справи та що він розписався в незаповненому протоколі лише за отримання тимчасового талону, а судом його позбавлено права взяти участь в судовому засіданні та надати пояснення, позаяк зі складеного протоколу видно, що ОСОБА_3 скористався і правом написання пояснень, що в випадку незаповнення поліцейським протоколу та суті правопорушення видається сумнівним.

Поліцейськими з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП зазначено про відмову особи від підпису протоколу, від ознайомлення з місцем та часом розгляду справи та від отримання протоколу.

Впродовж декількох судових засідань в апеляційному суді апелянт теж не скористався своїм правом безпосереднього надання пояснень з приводу обставин правопорушення, відтак, апеляційний суд критично оцінює його доводи про бажання взяти участь в судовому засіданні та надання пояснень. Факт звернення до патрульної поліції в липні 2018 року з приводу надання інформації про хід розгляду справи (без зазначення якої саме) не дає підстав для інакших висновків.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання

ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя