Справа № 445/1149/18
П О С Т А Н О В А

про накладення адміністративного стягнення

13 серпня 2018 року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М. В. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Із Золочівського ВП ГУНП у Львівській областіна розгляд Золочівського районного суду Львівської області надійшли матеріали протоколу серії БР № 081128 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

ОСОБА_1 11.06.2018 року о 05 год. 45 хв., в с. Вороняки Золочівського району, керував транспортним засобом- мотоциклом марки "VIPER 150" д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп»яніння. Вказаними діями правопорушник порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 вини не визнав, вказавши, що в цей день він алкоголю не вживав, в присутності поліцейських в алкотестер дихати не хотів, бо на його думку він вже був вживаний. Працівники поліції його відвезли в лікарню, для визначення стану сп"яніння. В лікарні, вважає, що алкоголю у нього не виявили.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пункту 2.9 ПДР та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, в обґрунтування висновку щодо винуватості, зазначаю, що огляд на стан алкогольного сп'яніння відбувався в Золочівській центральній районній лікарні лікарем ОСОБА_2, про що складено відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 18 від 11.06.2018 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 11.06.2018 року о 05 год. 55 хв. перебував у стані алкогольного сп"яніння без тілесних пошкоджень.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Незважаючи на невизнання вини у вчиненні правопорушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, його вина повністю та об'єктивно стверджується дослідженими судом належними, достовірними та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № БР 081128 від 11.06.2018 року, висновком Золочівської ЦРЛ, якими встановлено факт вчинення правопорушення у часі та місці вказаними у протоколі, а саме керування ОСОБА_1 мотоциклом в стані алкогольного спяніння, письмовими поясненнями лікаря ОСОБА_2 з яких вбачається, що у порушника були ознаки алкогольного сп"ніння, а також відеозаписом події.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Передбачений пунктом 3,4 розділу III цієї Інструкції, огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.9 А ПДР України передбачено, що Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях правопорушника наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв'язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 130 ч.1 , 247, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного судуЛьвівської області протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя:ОСОБА_3