П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2018 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Морозов В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 Міністрества оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканцям. АДРЕСА_1 , рядового військової частини НОМЕР_3 , -

за ч.1 ст.172-11 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

21 вересня 2018 року на адресу Черкаського районного суду Черкаської області від апеляційного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю, надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , складений на підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення №7 від 17.08.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 будучи рядовим військової частини НОМЕР_3 , 1 червня 2018 року, не прибув до місця проходження служби у встановленому розпорядку та був відсутній протягом 2 діб без поважних причин.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-11 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав, щиро каявся.

Відповідно до ст.38 ч.2 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Враховуючи, що правопорушення ОСОБА_1 передбачене ч.1 ст.172-11 КУпАП, вчинено 01.06.2018 року, а тому ОСОБА_1 можливо притягнути до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.172-11 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення до 01.09.2018 року.
Так відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
У відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.
Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.
Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Крім того, в узагальненому науково-консультативному висновку Вищого адміністративного Суду України зазначалось, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.
З огляду на те, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 172-11, 283, 284 КУпАП,-
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-11 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. В. Морозов