Справа №591/4445/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Капкін О.Б.
Номер провадження 33/788/481/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою судді, 27.07.2018 р. о 02.24 год. в м. Суми по вул. Харківська, 20, ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатору Alkotest та в закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що суддя неповно дослідив докази по справі, а винесене рішення про його винуватість, суперечить положенням ч.1 ст.130 КУпАП, тому просить оскаржувану постанову скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутність в його діях складу даного правопорушення. Вважає неправомірними дії поліцейського, який запропонував пройти огляд не маючи на це підстав, а саме через відсутність ознак сп'яніння, що підтверджується відеозаписом. Вказує, що після зупинки одразу повідомив поліцейським, що бажає пройти огляд в лікарні, але поліцейські сказали, що спочатку він зобов'язаний пройти огляд на місці, а це суперечить вимогам ст.266 КУпАП та відомчим Інструкціям. Також зазначає, що суд не звернув уваги, що йому не були роз'яснені положення вимог ст.ст.55-63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Апелянт вважає, що при розгляді справи були порушені його права на захист, оскільки в суді першої інстанції не приймала участь сторона звинувачення і суд таким чином перебрав на себе цю функцію, а також не надано достатньо часу для підготовки свого захисту та отримання правової допомоги. Крім цього, ОСОБА_3 вважає неналежним та недопустимим доказом протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому не сформульована суть звинувачення, а його бланк не відповідає встановленій формі та не містить положень ст.ст.55, 56, 59 Конституції України, які працівник поліції зобов'язаній був роз'яснити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та його захисника ОСОБА_5 які підтримали доводи поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суддя суду першої інстанції дотримався.

Згідно п. 2.5. ПДР України водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 в порушенні ним п.2.5 ПДР України підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД 443156 від 27.07.2018 року, складеному уповноваженою на те особою (а.с.1), даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився через відмову ОСОБА_3 (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_3 категорично відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі (а.с.3-4), розпискою ОСОБА_3 про зобов'язання не керувати автомобілем (а.с.5), а також наданим УПП в Сумській області відеозаписом, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_3 автомобілем та його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки, так у медичному закладі у присутності двох свідків (а.с.8).

Таким чином, досліджені суддею докази підтверджують факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння та свідчать про наявність в його діях умислу щодо відмови від проходження такого огляду, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що поліцейський не мав підстав пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння і, що дії працівників поліції були неправомірними враховуючи висловлене ОСОБА_3 бажання одразу пройти огляд в лікарні, є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з фактичних обставин справи, 27.07.2018 року о 02.24 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Харківська, 20 в м. Суми та після зупинки т/з на вимогу поліцейських, в ході спілкування з ОСОБА_3 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю, порушення координації рухів, але на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку він відмовився в присутності двох свідків.

Так, порядок та процедуру проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема, визначено приписами ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкції), затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

А саме, положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

Частина 3 ст. 266 КУпАП передбачає, що в разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно Загальних положень Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками, перелік яких наведено у п. 3 Загальних положень.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Також у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З дослідженого в суді першої інстанції відеозапису з камери поліцейського, зміст якого і було покладено в основу постанови, та перевіреного в суді апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_3 керував автомобілем та після зупинки працівниками поліції дійсно заявив, що бажає пройти огляд в медичному закладі. Однак в подальшому змінив свої наміри та при складанні документів і при роз'ясненні йому прав працівниками міліції не бажав їх слухати, а на офіційну пропозицію, яка була зроблена поліцейським у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп'яніння як на місці так і в офіційному закладі відмовився. При цьому працівники поліції переконавшись, що така відмова ОСОБА_3 є остаточною зафіксували це в протоколі.

З урахуванням вказаного, приходжу до висновку, що працівниками поліції належним чином дотримано вимог ст.266 КУпАП та положень відомчої Інструкції при складанні протоколу та фіксуванні факту відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у зв'язку з виявленими ознаками, зокрема і щодо процедури та порядку проходження відповідного огляду.

При цьому, інспектор поліції при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень та повідомив ОСОБА_3 причини його зупинки, що спростовує доводи апеляції з цього приводу.

Посилання в апеляції на те, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп'яніння, є неспроможним, оскільки особу притягнуто до відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яким передбачено обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, незалежно від того, у якому стані перебував водій.

Підлягають критичній оцінці і твердження апелянта про те, що йому не роз'яснювалися положення вимог ст.ст.55-63 Конституції України та ст.268 КУпАП, оскільки як видно з відеозапису, при роз'ясненні ОСОБА_3 його прав працівниками поліції, він не бажав їх слухати та відійшов в бік, однак у подальшому поліцейський все ж детально роз'яснив ОСОБА_3 положення Конституції України та ст.268 КУпАП, про що також свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу (а.с.1).

Щодо доводів ОСОБА_3 про порушення його права на захист, яке на його думку виразилося у відсутності під час розгляду справи сторони звинувачення, то вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки для даної категорії справ чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена участь сторони обвинувачення. Тільки за певних умов, працівник поліції, який склав протокол, може бути викликаний до суду для дачі пояснень, однак лише в якості свідка. У суді першої інстанції відповідного клопотання ОСОБА_3 не заявив, як не надходило таких клопотань і в суді апеляційної інстанції.

Також матеріали справи не містять жодних даних про те, що ОСОБА_3 був обмежений в часі для підготовки свого захисту та отримання правової допомоги, а тому ці доводи слід визнати голослівними.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 користувався юридичною допомогою захисника.

Що стосується тверджень апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в ньому не сформульована суть звинувачення, то вони є необгрунтованими.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому викладені всі відомості, передбачені вказаною статтею.

Зокрема, у протоколі про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності двох свідків, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України.

Також у протоколі зазначено, що за вказане правопорушення наступає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмітка про роз'яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, яка засвідчена підписом ОСОБА_3

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що складений щодо нього протокол не відповідає встановленій формі, яка передбачена додатком № 1 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а також складений із порушенням вимог передбачених п. 5 розділу 2 вказаної Інструкції, оскільки при складанні протоколу йому не роз'яснено, а на бланку протоколу не зазначено положення ст.ст. 55, 56, 59 Конституції України, відхиляються як такі, що не спростовують висновків судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не свідчать про порушення під час складання протоколу його права на захист, оскільки, як убачається зі змісту протоколу, ОСОБА_3 було роз'яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у протоколі й ним не заперечувалось.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та порушень вимог процесуального закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і розгляді справи в суді першої інстанції є безпідставними.

З урахуванням встановлених обставин, приходжу висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді про порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України та доведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови та закриття провадження у справі не вбачається.

Міру адміністративного стягнення ОСОБА_3 суддею місцевого суду призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2018 року відносно ОСОБА_3, залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.