Справа № 235/5623/18
Провадження № 3/235/1966/18

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Токарєв А.Г., розглянувши матеріали, які надійшли Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 Агабаба, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №013653 від 25.08.2018 р. вказано, що 25.08.2018 року о 09.25 год. в м.Покровськ Донецької області по вул.Шосейна біля буд.№105 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: розширені зіниці ока, які не реагують на світло. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду в медичному закладі для встановлення стана наркотичного спяніння відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, пояснив, що того дня він автомобілем в стані наркотичного спяніння не керував. Дійсно 25.08.2018 року близько 09.25 год. біля будинку №105 по вул.Шосейна в м.Порковськ він рухався на автомобілі ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1, коли його зупинили працівники поліції, які повідомили йому, що він керує автомобілем у наркотичному стані. Вказав, що працівники поліції йому не пропонували пройти обстеження в медичному закладі на визначення стану наркотичного спяніння, не давали копії направлення, а відразу склали протокол та, в умовах психологічного тиску, змушували його підписати, але він його не підписував та не надавав ніяких особистих пояснень, оскільки він не розуміє українську мову і взагалі на той час не розумів, що сталося.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, зазначає наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 року № 1103. Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану спяніння.

Пунктом 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається в двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння.

Проте, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вищезазначений акт не долучений до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

Згідно ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв'язку свідчить, що незгода водія з проведенням огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є направлення водія на огляд (додаток 1 до Наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року).

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.

В разі відмови в огляді у закладі охорони здоровя, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

В наданих матеріалах адміністративної справи вказаний акт направлення водія ОСОБА_1 на огляд відсутній, як і відсутні відомості про надання ОСОБА_1 копії акту огляду, де було б вказано про відмову від проходження останнім огляду на стан наркотичного сп'яніння

Водій ОСОБА_1 категорично заперечує факт направлення його в медичний заклад для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного спяніння. При цьому вказував на те, що працівники поліції, яких він повідомив про те, що не розуміє українську мову, склали протокол та, в умовах психологічного тиску, змушували його підписати (але він цього не зробив) і будь яке направлення до медичного закладу працівником поліції не складалося.

Щодо долученого до справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відеозапису, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Зокрема, існує два нормативно-правових акти, що на відомчому рівні регулюють питання фото- та відеофіксації інспекторами поліції адміністративних правопорушень, це наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних».

У зв'язку з чим, застосування інспектором поліції власного телефону для фіксування відмови їхати до лікарні, є порушенням вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» і не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, суддя зауважує, що дане відео не може підтвердити факт виконання ОСОБА_1 функції водія. Більш того, дане відео не містить в собі інформації про його дату, час та місце запису, особу, яка здійснювала відеозапис її прізвище, ім'я та по батькові, посада та підставі здійснення даного відеозапису, відомості про осіб, які зафіксовані на відео.

Дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 25 серпня 2018 року, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення, в судовому засіданні встановлено не було. Відомості, викладені в протоколі від 25 серпня 2018 року, спростовані іншими доказами, які на переконання суду переважають, є належними і допустимими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За таких обставин, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, справа на підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись п1. ст.247 , п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Агабаба за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: