Справа № 492/1573/18
Провадження № 3/492/561/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Арцизького ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не працює, інвалід ІІІ групи, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2018 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_1, знаходячись в громадському місці, а саме в м. Арциз Одеської області, по провул. Транспортний, висловлювалася нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнала, спочатку пояснила суду, що у відповідь на нецензурну лайку висловлювалась нецензурною лайкою, а потім змінила свої покази та пояснила суду, що 09.09.2018 року вона нецензурною лайкою не висловлювалася. Вона разом з чоловіком та сином прийшла на арештмайданчик для того, щоб забрати їх автомобіль, який співробітниками поліції було вилучено та доставлено на арештмайданчик. Працівники арештмайданчику повідомили, щоб вони прийшли наступного дня, оскільки немає начальника і вони пішли. Нецензурною лайкою вона не висловлювалась і у стані алкогольного спяніння не перебувала. В подальшому вона вибачилась перед охоронцем арештмайданчику ОСОБА_2 за свою поведінку.

Незважаючи на те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнала, її провина у вчиненні вказаного правопорушення доведена наступними доказами.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він працює на посаді охоронця на Арцизькому арештмайданчику № 9 та 09 вересня 2018 року він знаходився на своєму робочому місці. ОСОБА_1 разом з чоловіком та сином прийшли на арештмайданчик для того, щоб забрати їх автомобіль. ОСОБА_1 висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою, також вона висловлювалась нецензурною лайкою на адресу його напарника ОСОБА_2

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_4 був допитаний в присутності його матері ОСОБА_1 та пояснив суду, що 09 вересня 2018 року їх автомобіль співробітники поліції вилучили та доставили на арештмайданчик. Він разом з батьком та матірю ОСОБА_1 прийшов на арештмайданчик для того, щоб забрати автомобіль. Він висловлювався нецензурною лайкою на адресу співробітника поліції ОСОБА_5 Його мати ОСОБА_1 не висловлювалась нецензурною лайкою на адресу співробітників арештмайданчику ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вона висловлювалась нецензурною лайкою на адресу інших охоронців.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він працює на посаді охоронця на Арцизькому арештмайданчику № 9. 09 вересня 2018 року він знаходився на своєму робочому місці. ОСОБА_1 разом з чоловіком та сином прийшла на арештмайданчик для того, щоб забрати їх автомобіль, який було вилучено співробітниками поліції. Він сказав, щоб вони прийшли зранку наступного дня, оскільки немає начальника. ОСОБА_1 почала висловлюватися нецензурною лайкою. Він пішов і чув, як ОСОБА_1 нецензурно висловилась. Також на території арештмайданчика був його напарник і все чув. В подальшому ОСОБА_1 підійшла до нього та вибачилась за свою поведінку.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягувана своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а її провина у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 368526 від 15.09.2018 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, зокрема, полягає у активних діях, як-то нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. А обєктом дрібного хуліганства є громадський порядок, честь та гідність громадян.

На думку суду в судовому засіданні із показань свідків та письмових пояснень свідків, а також матеріалів справи доведений факт вчинення дрібного хуліганства ОСОБА_1, оскільки вона висловлювалася нецензурною лайкою у громадському місці та порушила громадський порядок і спокій громадян.

Суд відноситься критично та не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що вона не висловлювалася нецензурною лайкою та не порушувала громадський порядок і спокій громадян, оскільки її доводи спростовуються показами свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Таку позицію ОСОБА_1 суд повязує з обраним нею способом захисту та бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Суд не вбачає підстав для того, щоб не приймати до уваги покази свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки в судовому засіданні не встановлено даних про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обмовляють ОСОБА_1

Таким чином, з викладеного випливає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративні правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими судом.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її провини, майнове становище та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з правовою доктриною, об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов'язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв'язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав'язати свою волю, а точніше свавілля.

Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів'я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1, а також для припинення вчинення нею нових правопорушень буде недоцільним застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт, а цілі адміністративного стягнення будуть досягнуті при накладенні на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 352,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 173, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення за ст. 173 КУпАП у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 (пятдесят одна) гривня 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_6

Одеської області