Номер провадження 33/788/524/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Козупиці М.В. особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника Осмоловського В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 04.08.2018 р. о 23.29 год. в м. Суми на вул. Іллінська, 12, керував т.з. Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager» та від проходження освідування у закладі охорони здоров'я СОНД відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що при розгляді справи судом не було дотримано вимог ст.ст.7, 245, 251, 252, 256, 266, 268, 280, 283 КУпАП, порушено норми матеріального та процесуального права при винесенні постанови, порушено принцип законності та верховенства права, а позиція суду не узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини та Конституційного суду України.

Апелянт вказує, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за п.2.9а ПДР України, тобто за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. При розгляді справи в межах пред'явленого звинувачення, не було встановлено жодного належного та допустимого доказу того, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння, однак суд вийшов за межі сформульованого йому звинувачення згідно протоколу та зазначив у постанові про те, що він начебто відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння і притягнув до відповідальності за п.2.5 ПДР України.

Таким чином, суд звинуватив його в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, який йому не інкримінувався згідно протоколу про адміністративне правопорушення, чим перебрав на себе функції звинувачення, коли зобов'язаний був закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також ОСОБА_3 вважає недопустимим доказом по справі протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в протоколі не зазначено наявність свідків його відмови від проходження огляду, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також у ньому не міститься відомостей про те, що йому роз'яснювалися положення ст.268 КУпАП та положення ст.ст.55-63 Конституції України, що в сукупності свідчить про порушення права ОСОБА_3 на захист.

Крім цього, ОСОБА_3 вважає, що суд не звернув уваги й на порушення працівниками поліції встановленого ст.266 КУпАП та нормативно-правовими актами порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря нарколога, а при складанні протоколу працівник поліції не залучав двох свідків у випадку його відмови.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні постанови було грубо порушено його право на справедливий розгляд безстороннім судом та захист, не дотримані вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також ОСОБА_3 зазначає, що викладені у постанові факти не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доказів порушення ним п.2.9а, так само як і п.2.5 ПДР України, матеріали справи не містять.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Осмоловського В.А., які підтримали апеляційну скаргу, просили оскаржену постанову судді скасувати і закрити провадження в справі, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративні правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду не виконані.

З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2018 року відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №444305, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_3, 04.08.2018 року о 23 год. 29 хв. в м. Суми на вул. Іллінська, 12, керував т.з. Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, висновок №3344, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, суддя, проаналізувавши обставини справи, зробив висновок про те, що ОСОБА_3, 04.08.2018 р. о 23.29 год. в м. Суми на вул. Іллінська, 12, керував т.з. Toyota Avensis, н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager» та від проходження освідування у закладі охорони здоров'я СОНД відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Разом з тим, зазначаючи про порушення ОСОБА_3 вимог п.2.5 ПДР України, що також утворює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду допустив порушення, які є істотними, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, вказавши у постанові про керування ОСОБА_3 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмову від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в порушення п. 2.5 ПДР України, суддя вийшов за межі істотних обставин вчинення правопорушення, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, що є неприпустимим, оскільки в протоколі чітко зазначено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Враховуючи те, що виписана в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 суть адміністративного правопорушення розкриває об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, але як порушення вимог п.2.9а ПДР України, то судовий розгляд мав бути проведений в зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення межах.

Проте, з постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.10.2018 року вбачається, що суддя вийшов за межі суті правопорушення, виписаного в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому істотно змінив фактичні обставини справи, та зазначивши про порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, порушення якого не інкримінувалось уповноваженими на те особами при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в даному випадку суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії та Карелін проти Росії», у яких суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

За таких обставин, оскаржувана постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Розглянувши справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №444305 щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3, наданих як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, останній свою вину за обставин, викладених у протоколі, не визнав. Пояснив, що він дійсно керував автомобілем Toyota Avensis н.з. НОМЕР_1 у вказаному в протоколі місці та час. Працівники патрульної поліції після зупинки пропонували йому пройти медичне освідування на місці за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager», але оскільки він не довіряє цьому приладу - відмовився проходити освідування. Він погодився спочатку їхати до медичної установи для проходження обстеження, але потім відмовився проходити обстеження.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.08.2018 року №3344, ОСОБА_3 від медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння категорично відмовився (а.с.2).

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджено обставини щодо відмови водія ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та згоди пройти освідування в СОНД (а.с.3-4).

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_3 та інші наявні у справі докази, вважаю, що працівником поліції при складанні протоколу було допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки п.2.9а ПДР України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом саме в стані алкогольного сп'яніння, тоді як такий стан у ОСОБА_3 згідно доданих до протоколу доказів у передбаченому законом порядку не встановлювався.

Отже, обов'язковою ознакою об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що має встановлюватися за визначеною нормативно-правовими актами процедурою. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності будь-яких ознак алкогольного сп'яніння, виключає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП як порушення вимог п.2.9а ПДР України.

З матеріалів справи вбачається, а саме висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.08.2018 року №3344, та письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, водій ОСОБА_3 відмовився як від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, так і в закладі охорони здоров'я - СОНД, а тому відсутні правові підстави для визначення дій водія ОСОБА_3 як «керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння» в розумінні п.2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши всі обставини в сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що одночасно із скасуванням постанови судді районного суду є підставою відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.