Справа № 163/1896/18 Провадження №33/802/156/18 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.ст.471, 472 МК України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу т.в.о заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1,

встановив:

Вказаною постановою ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. Провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил товар натяжитель до екскаватора ТА20010 повернуто ОСОБА_3 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством. Оригінал польської фактури на натяжитель до екскаватора ТА20010, що міститься в матеріалах справи повернуто ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_3притягнуто до відповідальності за те, що він 13 вересня 2018 року слідуючи з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Акура», номерний знак НОМЕР_2, в якості водія, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму товар - натяжитель до екскаватора ТА20010 вагою 140,5кг та вартістю 25018 грн. 42 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Крім того, ОСОБА_3 ставилось у провину те, що він за вищевказаних обставин, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який згідно із ст.374 МК України підлягав обовязковому декларуванню, використавши всупереч вимогам ст.ст.366, 374 МК України, смугу руху «зелений коридор» як форму декларування, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погодившись із такою постановою т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкцій даних норм Закону. Вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, вважає безпідставним, оскільки останній, обравши спрощену форму митного контролю «зелений коридор», отримавши при цьому відповідний талон для проходження даним коридором, порушив вимоги ст.366 МК України. Вказує, що в матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_3 вчинив також адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.471 МК України є вірною.

Водночас, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

У протоколі про порушення митних правил №5222/20500/18 від 13.09.2018 року, складеному відносно ОСОБА_3не розкрито обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З цього протоколу не зрозуміло, в чому полягає дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддя, розглядаючи справу, звернув на це увагу, як і на вимоги ч.6 ст.366 МК країни, згідно якої, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації, і в своїй постанові при викладенні суті вчиненого правопорушення обґрунтовано про це зазначив.

В ході судового розгляду, у відповідності до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3працівниками митниці не надавалась можливість заповнення декларації.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості заповнити митну декларацію, то апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, тобто незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню.

Доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_3у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митними органами надано не було.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу порушення митних правил.

ОСОБА_3допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України, і такі його дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України у звязку з чим вірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня2018 року щодо ОСОБА_3- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду ОСОБА_5