Справа № 163/1240/18 Провадження №33/802/38/18 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С.С.
Категорія:ч.1 ст.483 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши апеляційні скарги т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Д.В. Джиги та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 17 серпня 2018 року щодо ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3435 (три тисячі чотириста тридцять п'ять) гривень 33 коп. з конфіскацією в дохід держави 450 пачок сигарет загальною вартістю 3435 (три тисячі чотириста тридцять п'ять) гривень 33 коп., автомобіль «Ауді», номерний знак НОМЕР_1, повернуто ОСОБА_4, стягнуто зі ОСОБА_4 на користь Волинської митниці ДФС 1750 (одну тисячу сімсот п'ятдесят) гривень витрат за залучення експерта, 24125 (двадцять чотири тисячі сто двадцять п'ять) гривень витрат за зберігання товарів та на користь держави 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору.

Згідно з рішенням суду, ОСОБА_4 визнано винним за те, що він, 24.05.2018 слідуючи через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС з Республіки Білорусь в Україну автомобілем «Ауді», номерний НОМЕР_1, намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю у задніх бокових дверях, задніх частинах обох лонжеронів, попередньо розрізаній шині запасного колеса автомобіля із використанням розбирання, демонтажу, монтажу його складових частин 450 пачок цигарок загальною вартістю 3435 (три тисячі чотириста тридцять п'ять) гривень 33 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

На вищевказану постанову Волинською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати першу та постановити нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції даної статті із призначенням конфіскації транспортного засобу, обладнаним спеціально-виготовленими сховищами, та стягненням на користь Волинської митниці ДФС витрат за зберігання товарів.

У поданій апеляції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на незаконність постанови суду першої інстанції в частині стягнення витрат за зберігання товарів на митниці. Просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши з нього вказані витрати за 66 діб у розмірі 20950 гривень 65 копійок.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_4 і заперечив апеляційну скаргу митниці та просив зменшити розмір витрат за зберігання товарів, представника Волинської митниці ДФС, який підтримав апеляційну скаргу митниці та заперечив апеляцію ОСОБА_4 і просив накласти стягнення на правопорушника із конфіскацією автомобіля, перевіривши доводи скарг та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Волинської митниці ДФС - задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст.489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при винесенні постанови вказаних вимог закону місцевим судом дотримано.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, повністю підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Твердження митного органу про необхідність накладення на особу, яка притягається адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення у межах санкції даної статті із призначенням конфіскації транспортного засобу, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу.

Частиною 1 ст.483 МК України регламентовано накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Апеляційний суд вважає, що накладення на ОСОБА_4 стягнення з конфіскацією автомобіля є неспіврозмірним із вартістю переміщуваного товару.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком експерта № 022/18 вартість транспортного засобу становить 141042 гривні, що перевищує вартість переміщуваних товарів у 41 раз.

У відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягається до адміністративної відповідальності, є інвалідом 3 групи, отримує допомогу в розмірі прожиткового мінімуму, має на утриманні малолітню дитину і матір-пенсіонерку, а тому вказаний автомобіль є одним з основних джерел для засобів існування його сім'ї.

Крім того, апеляційний суд враховує невелику кількість переміщуваних цигарок та відсутність у транспортному засобі спеціально виготовлених тайників.

З огляду на наведені пом'якшуючі відповідальність обставини та відомості про особу винного, які свідчать про те, що від дій останнього тяжкі наслідки не настали, суд апеляційної інстанції погоджується із призначеним ОСОБА_4 судом першої інстанції адміністративним стягненням.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, остання просить змінити рішення суду в частині стягнення витрат за зберігання товарів на митниці.

Вищезазначені доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими.

Так, положення п. 2 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року № 731 «Про затвердження Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів» регламентують, що витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Враховуючи, що рішенням місцевого суду ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, а автомобіль «Ауді», номерний знак НОМЕР_1, йому повернуто, вказані витрати за зберігання товару на Волинській митниці ДФС підлягають стягненню.

Однак, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що такі витрати були стягнуті за 76 діб, що суперечить вимогам вищезазначеного наказу.

Відповідно до п.п. 6, 8 розділу ІІ наказу строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і транспортних засобів на зберігання митним органом і до дня їх видачі зі складу митного органу власникам або вповноваженим особам (крім випадків, обумовлених цим Порядком). При обрахунку витрат митним органом до розрахункового строку не включаються: час проведення митним органом в рамках процедури митного контролю та митного оформлення досліджень (аналізів, експертиз). Проміжок часу, витрачений на проведення досліджень (аналізів, експертиз), підтверджується копіями документів, що засвідчують факт прийняття рішення митним органом про необхідність таких досліджень (аналізів, експертиз) та дату отримання митним органом відповідної інформації.

Постанова про призначення експертизи транспортного засобу, тобто факт прийняття рішення митним органом про необхідність такої експертизи, датована 02 червня 2018 року (а.с.31-32), а згідно вхідного номеру отримання митним органом відповідної інформації: висновок експерта отримано 27 червня 2018 року (а.с.35-48).

Таким чином, строк зберігання транспортного засобу на складі митного органу обчислюється, починаючи з 28 червня 2018 року до 17 серпня 2018 року, і становить 51 добу.

Згідно довідки про витрати Волинської митниці ДФС розмір витрат за зберігання товарів становить 301,65 грн. (а.с.50) і в загальному становить 15384 (п'ятнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні 15 коп..

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення витрат за зберігання товарів.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, ст.529 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Д.В. Джиги - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 17 серпня 2018 року щодо ОСОБА_4 в частині стягнення витрат за зберігання транспортного засобу на користь Волинської митниці ДФС - змінити.

Стягнути зі ОСОБА_4 15384 (п'ятнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні 15 коп. витрат за зберігання транспортного засобу на користь Волинської митниці ДФС на рахунок 9069 в ГУДКСУ у місті Києві (МФО 820172, , призначення платежу «відшкодування витрат за зберігання товарів на складах митного органу»).

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов