Справа № 214/5120/18
3/214/1820/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 року о 01.50 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 328, р/н KG8384, по автодорозі по вул. Світлогірська біля АЗС «НТС» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з ознаками наркотичного спяніння: зіниці очей не реагували на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного спяніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово викликався у встановленому законом порядку, однак не зявився, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_2 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

За даних обставин, з метою дотримання розумного розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обовязкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, оглянувши відеозапис з боді-камери на диску DVD-R, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №069692 від 31.07.2018 року слідує, що 31.07.2018 року о 01.50 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 328, р/н KG8384, по автодорозі по вул. Світлогірська біля АЗС «НТС» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з ознаками наркотичного спяніння та від проходження огляду відмовився.

Факт керування транспортним засобом до моменту предявлення вимоги пройти огляд підтверджується рапортом інспектора ПП ОСОБА_3 від 31.07.2018 року, оглянутим судом відеозаписом на диску DVD-R (запис під назвою «video_2018-07-31_07-34-47») та постановою серії ЕАВ №508817 від 31.07.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП керуванням транспортним засобом за відсутності посвідчення водія. Не дивлячись на те, що від отримання копії вказаної постанови ОСОБА_1 відмовився, факт керування ним транспортним засобом з огляду на наявну сукупність доказів суд вважає доведеним. При цьому, в рамках даної справи суд не надає оцінку діям працівників поліції стосовно причин зупинки транспортного засобу, процедурі розгляду ними справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення з урахуванням ст.280 КУпАП.

Відповідно до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного або іншого спяніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя із видачею направлення за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного спяніння зіниці очей не реагували на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 в розумінні п.4 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан спяніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Оглядом відеозапису на диску DVD-R з боді-камери також встановлено, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно, мав неадекватну поведінку, яка не відповідала обстановці та провокував своєю поведінкою та діями працівників поліції (запис № на диску DVD-R).

Системним аналізом розділів ІІ, ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року суд приходить до висновку, що з огляду на специфіку проведення огляду на стан наркотичного спяніння він проводиться виключно в найближчому закладі охорони здоровя, якому надається право проведення такого огляду з обовязковим проведенням лабораторних досліджень біологічного середовища водія (п.п.7, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції).

На відеозаписі з боді-камери на диску DVD-R зафіксовано предявлення поліцейським вимоги пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі КП «Криворізький ПНД» ДОР із деталізацією ознак, виявлених у нього, попереднім розясненням його процесуальних прав та наслідків відмови від проходження огляду, що визначає окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП. При цьому, інспектором оформлено направлення на проходження огляду, від отримання якого ОСОБА_1 відмовився. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується письмовими поясненнями останніх та зафіксовано на відеозаписі (запис № , запис № , час запису 02.22 год.).

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п.2.5 ПДР, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1, який від явок до суду ухилявся, фактично вину не визнав, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі за аналогічні правопорушення, а також з огляду на його зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тенденцію до вчинення аналогічних правопорушень, вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не застосовує адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Однак, як визначено в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про призначення покарання» (яку суд застосовує за аналогією в силу наявної паралелі між адміністративними та кримінальними правопорушеннями в сфері забезпечення безпеки руху), позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Приймаючи рішення про застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне відступити від висновку Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.28 Постанови №5 від 23.12.2005 року, виходячи з того, що строк позбавлення його такого права згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.09.2018 року (справа №214/4120/18) спливає відповідно 14.09.2019 року, тому не призначення ОСОБА_1 такого виду стягнення при винесенні судом даної постанови не забезпечуватиме мети його застосування, визначеної ст.23 КУпАП та не матиме превентивного значення для попередження вчинення ним нових порушень.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-35, 40-1, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко