Справа № 645/5430/18
Провадження № 3/645/1821/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинова О.М., розглянувши матеріал що надійшов з Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 - для розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 332928 від 07.09.2018 року вбачається, що 24.08.2018 року ОСОБА_1 не приділила достатньої уваги на виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, яку було до доставлено до ОДКБ № 1 з діагнозом алкогольне отруєння.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву, в якій вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, визнала, щиро розкаялася та просила строго її не карати, а також слухати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обовязок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов'язків батьків входить турбота про здоров'я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Як встановлено судом, 24.08.2018 року неповнолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, була доставлена до ОДКБ № 1 з діагнозом алкогольне отруєння.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 332928 від 07.09.2018 року, рапортами, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 14378, наданою письмовою заявою ОСОБА_1

Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставину, що помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення - щире розкаяння винної, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, той факт, що дитину було доставлено до ОДКЛ №1 із діагнозом алкогольне отруєння є єдиним випадком, про який йдеться у постанові, будь-яких інших даних, які б свідчили про ухилення притягуваної від виконання обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя чи виховання дитини матеріали справи не містять та не встановлено таких обставин і при розгляді справи у суді, суддя вважає доцільним накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді попередження в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 352 грн. 40 коп.

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого на імя ОСОБА_1, остання отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

На підставі викладеного, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 33, 40-1, 184, 221, 283 284 КУпАП, Закону України "Про судовий збір", суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України та піддати її адміністративному стягненню у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя