Справа № 404/6373/18
Номер провадження 3/404/2250/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1, за участю захисника ОСОБА_2, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 14.09.2018 року о 01 год. 15 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Кропивницькому по вулиці Вокзальній в сторону вул. Габдрахманова, з ознаками наркотичного спяніння (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, розширені зіниці ока) та від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, а саме проїзду до медичного закладу для встановлення стану наркотичного спяніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 14.09.2018 року о 01 год. 15 хв. керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки перебував на роботі. Причину зупинки працівники поліції йому не повідомили та одразу ж запитали, чи були раніше складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, на що він відповів, що були. Після цього поліцейського цікавив протокол, який був раніше складений відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП та, перевіривши надані документи, той запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». Також йому не було повідомлено, які саме ознаки алкогольного чи наркотичного спяніння він має та що стало причиною такої пропозиції. Здавалося, що працівники поліції ставились до нього упереджено, оскільки постійно нагадували про те, що відносно нього вже був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» він не відмовлявся проходити, та його результати показали, що він не перебуває в стані алкогольного спяніння. Для проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» були запрошені два свідки, які одразу після цього підписали документи та пішли. Тоді працівники поліції повідомили йому, що він має ознаки наркотичного спяніння і запитали чи пройде він огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі. Переживаючи за порушення своїх прав, він зателефонував своєму адвокату, але поліцейський повідомив, що ніякого адвоката чекати не збирається і ще раз запитав його чи поїде він проходити медичний огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі. Він намагався зясувати у поліцейських підстави такої поведінки, заперечуючи правомірність їх дій. При цьому під час того, як працівники поліції почали цікавитися та запитували чи поїде він до медичного закладу, свідки присутні не були. Від пропозицій поліцейських проїхати до медичного закладу він не відмовлявся, але працівники поліції прийняли рішення скласти протокол про відмову від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного спяніння. Просить закрити провадження у справі, у звязку з тим, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На обґрунтування вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №412506, який містить виклад раніше вказаних обставин, не підписаний свідками та складений 14.09.2018 року о 01 год. 45 хв. (а.с.1);

- результати тесту 14.09.2018 року о 01 год. 22 хв. та акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими у ОСОБА_3 не виявлено алкогольного спяніння (а.с.3, 4);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно з якими вони були присутні під час огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 0,00 проміле, після чого ОСОБА_3 було запропоновано проїхати до медичного закладу для встановлення стану спяніння, на що він відмовився (а.с.5, 6).

При цьому, безпосередньо у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 14.09.2018 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 був запрошений працівниками поліції як свідок при проведенні огляду ОСОБА_3 на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». Коли ОСОБА_3 пройшов огляд, прилад «Драгер» показав результат 0,00 проміле, він розписався і зробив запис в пустому бланку для пояснень свідка і пішов, оскільки сильно поспішав. Залучений як свідок його товариш вчинив так само та пішов із ним. Загалом зазначена процедура зайняла близько 3 хвилин. У його присутності поліцейські не пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на визначення стану наркотичного спяніння в медичному закладі, ОСОБА_3 від проходження такого огляду не відмовлявся і протокол за ч.1 ст.130 КУпАП було складено за його відсутності. Відповідні власні письмові пояснення він спростовує, вказує, що їх записали в бланк після того як він його підписав та їх зміст не відповідає дійсності. Крім того, він, ознайомившись, стверджує, що в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів міститься не його підпис у відповідній графі (а.с.4), від його імені він вчинений іншою особою, якою саме йому не відомо;

- відеозапис події, яким зафіксовано проходження ОСОБА_3 на місці події огляду на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного приладу, результати якого показали 0,00 проміле. Надалі свідки залишають місце спілкування поліцейського з ОСОБА_3 і відходять до іншого поліцейського, де відбувається складання документів, після цього вони вже поруч з ОСОБА_3 не перебувають і їх наявність на місці подальшого спілкування та участь в цьому не зафіксована. Водночас у цей час поліцейський звертається до ОСОБА_3 і запитує чи буде він проходити огляд на стан спяніння, а ОСОБА_3 намагається зясувати у поліцейського які для цього підстави. Серед підстав, поліцейський, зокрема, посилається на те, що стосовно ОСОБА_3 раніше складався протокол за ст.130 КУпАП, на ґрунті чого також відбувається суперечка та ОСОБА_3 повідомляє про виклик адвоката і бажання участі останнього для його захисту. Зрештою, як вбачається із відеозапису поліцейський за відсутності свідків ставить запитання ОСОБА_3 «Чи відмовляється він проїхати до медичного закладу», на що ОСОБА_3 вказує на небажання брати участь в неправильних діях поліцейських, а поліцейський повідомляє, що сприймає вказане як відмову від проходження огляду на стан спяніння. Подальші події відеозаписом не зафіксовані (а.с.7).

Крім того, у судовому засіданні за клопотанням захисника надав пояснення свідок ОСОБА_6, згідно з якими 14.09.2018 року о 01 год. 15 хв. він перебував у автомобілі разом з ОСОБА_3 та був присутній під час спілкування останнього з поліцейськими. ОСОБА_3 погодився і пройшов огляд на стан спяніння на місці події за допомогою спеціального приладу «Драгер». Надалі від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі ОСОБА_3 не відмовлявся та свідки при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення в справі не були.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та докази, надані до суду, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Положеннями частин 5, 6 ст.266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 4, 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Наведене повністю узгоджується із положеннями пунктів 6-7 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, якими передбачено аналогічний порядок оформлення протоколу про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя.

Згідно з дослідженими даними відеозапису, поясненнями ОСОБА_3, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 безпосередньо у суді, під розумні сумніви постановлено те, що протокол про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в закладі охорони здоровя, складено у присутності зазначених в ньому свідків. Хоча у протоколі зазначено відомості про свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, у ньому у передбачених графах відсутні підписи цих свідків, свідок ОСОБА_5 в суді заперечив те, що був свідком обставин, викладених у протоколі, а також вказав про невідповідність складених від його імені письмових пояснень фактичним обставинам, зазначив про вчинення від його імені в акті огляду на стан алкогольного спяніння підпису іншою особою. Таким чином відомості про наявність свідків для фіксування відмови особи від походження огляду на стан наркотичного спяніння та належні, достовірні, допустимі достатні докази цього у матеріалах справи відсутні, свідки правопорушення не підписували протокол про адміністративне правопорушення, а тому наведені обставини визнаються судом не доведеними.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому будь-який доказ, одержаний незаконним шляхом або з істотним порушенням прав людини, не може бути визнаний допустимим.

Оскільки суд прийшов до висновку щодо не доведення наявності двох належних свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, наведене свідчить про порушення раніше вказаної процедури складання протоколу та фіксування відмови особи від огляду на стан наркотичного спяніння у таких випадках. Відтак, отриманий та складений з такими порушеннями протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 визнається судом недопустимим доказом, а тому не береться до уваги та не може слугувати підставою притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, зважаючи на пояснення ОСОБА_3 та свідків, які надавалися в суді, матеріали відеозапису, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні і достовірні докази того, що ОСОБА_3 у визначеному законодавством порядку направлявся поліцейським для проведення огляду на стан наркотичного спяніння до медичного закладу та відмовився від цього в присутності двох свідків. Долучені до матеріалів справи інші докази, серед яких письмові пояснення свідків, які спростовані поясненнями одного зі свідків ОСОБА_5 безпосередньо у суді, не беруться судом до уваги на доведення правопорушення, зазначеного в протоколі, оскільки їх достовірність та порядок отримання поставлені під розумний сумнів згідно з дослідженими доказами, а інші докази не спростовують встановлених порушень.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_3 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. ОСОБА_1