ПОСТАНОВА

Іменем України

31.10.2018 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А., за участю правопорушника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії БД № 020568 від 02.08.2018 року), що надійшов з ДПП Василівського ВП ГУНП в Запорізької області у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: Запорізька область, с.м.т. Степногірськ, вул.Дніпровська,26/40, проживає за адресою: Запорізька область, с.м.т. Степногірськ, АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 серпня 2018 року, о 16 годині 00 хвилин, біля будинку № 170 по вул. Таврійська в с.м.т. Степногірськ Василівського району Запорізької області, водій ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння.

Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, в медичній установі, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_1, відмовився в присутності свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1А свою провину не визнав, пояснивши, що він дійсно, 02 серпня 2018 року, о 16 годині 00 хвилин, біля будинку № 170 по вул. Таврійська в с.м.т. Степногірськ Василівського району Запорізької області, керував автомобілем НОМЕР_2, однак, в стані алкогольного спяніння не перебував.

Стверджує, що поліцейськими безпідставно було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, який він не підписав, оскільки був без окулярів, яких у нього на той час не було, у нього поганий зір, тому, він не міг прочитати написане. Чи пропонували йому поліцейські зачитати протокол, не памятає.

Стверджує також, що поліцейські не пропонували йому пройти медичне освідування на стан спяніння.

Не заперечує того, що під час його спілкування з поліцейськими, зібралося багато людей, які бачили події, які відбувалися.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вважає протокол безпідставним та надуманим..

В судове засідання не зявились неодноразово свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5., а також поліцейський ОСОБА_6, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, яке є предметом розгляду, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дати, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином.

Суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та

взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, вина ОСОБА_1А у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі та підтверджується, незважаючи на його невизнання своєї вини, дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- поясненнями свідка ОСОБА_7, який пояснив, що був свідком того, що 02.08.2018 рокуОСОБА_1, керуючи автомобілем, будучи в стані алкогольного спяніння, вїхав в огорожу його сусідки. Той факт, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння, він підтверджує тим, що від нього було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, хода його була шаткою, мова невнятною, поведінка - агресивною. Коли він зателефонував у поліцію з приводу події, яка сталася, ОСОБА_1 накинувся на нього з кулаками.

ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування на стан спяніння на місці або в лікарні, а також від підписання протоколу та дачі пояснень. Однак, на даний час, точно дані факти не памятає. Він давав свої пояснення працівникам поліції, які підписував. Крім нього, на місці були й інші свідки, які також давали свої пояснення та підписували документи;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 020568 від 02.08.2018 року, яким зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1А правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Вказані вимоги зазначені і в п.7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Згідно п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд

проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до вимог ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного обстеження на стан спяніння на місці або в лікарні, а також від підписання протоколу та дачі пояснень.

Як вбачається з матеріалів справи, троє незалежних свідків було залучено працівниками поліції та вони були присутні під час фіксації правопорушення, а також відмови ОСОБА_1А від проходження медичного огляду на стан спяніння.

При цьому, як зазначено вище, поліцейський забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоровя для проходження медичного обстеження на стан спяніння, разом з тим, законних підстав для примусового доставлення ОСОБА_1А до медичної установи для проходження обстеження на стан спяніння, у працівників поліції не було.

Крім того, враховуючи факт відмовити ОСОБА_1А від проходження медичного обстеження на стан спяніння, складання поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суддя вважає безпідставним, це не передбачено діючим законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності (ст. 280 КУпАП).

Згідно вимог ст. 14 Закону України « Про дорожній рух », учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до абз. 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за N 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті », для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП, не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані Спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин адміністративної справи, керуючись законом, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_1А у вчиненні зазначеного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується вищевикладеними доказами.

Крім того, суддя вважає, що зібрані у даній справі та досліджені в судовому засіданні докази являються допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти, не має, як не має й підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1А

Суддя кваліфікує дії ОСОБА_1за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, кваліфікуючими ознаками якого є: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, що знижує його увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Позицію ОСОБА_1 щодо невизнання своєї вини, суддя розцінює як спосіб захисту, метою якого є уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

ОСОБА_1А не надав суду крім своїх пояснень, жодного належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень проти протоколу, який є предметом даного розгляду.

Враховуючи вищевикладене, характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його ставлення до скоєного, сімейний та матеріальний стан, обставини, які обтяжують та помякшують його відповідальність, суддя вважає необхідним та достатнім застосувати до ОСОБА_1А адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. ст.130, 266, 268, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч..1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Адміністративний штраф сплачувати на р/р 0044, одержувач коштів Держбюджет Василівського району, код платежу 21081300 Код , банк одержувача: ГУДКСУ в Запорізькі області, МФО 813015.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 352 грн. 40 коп. (код за Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача: (МФО) 899998 Рахунок отримувача: 8001 Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП, штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови, не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_8