КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 05 червня 2018 року, приблизно о 09 год. 30 хв., біля буд. № 17 по вул. Харківське шосе в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження стосовно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на неповноту судового розгляду, порушення його права на справедливий судовий захист, принципів верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_2 зазначав, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 04 вересня 2018 року, тоді як подав апеляційну скаргу 12 вересня 2018 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропустив з поважних причин.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що, 05 червня 2018 року він перебував разом з ОСОБА_3 на узбіччі проїзної частини неподалік ТЦ «Мега-сіті», що знаходиться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 19, в салоні автомобіля &q?е,;Фольксваген&q?вт;, коли до його транспортного засобу під'їхали працівники патрульної поліції. Підійшовши до його автомобіля, працівники патрульної поліції розпочали в грубій формі вимагати його залишити салон транспортного засобу, засліпили очі невідомим предметом та звинуватили у прийманні наркотичних речовин. Він пояснив поліцейським, що не керував транспортним засобом, наркотичних речовин не приймав, та має стомлений вигляд, а тому товариш повинен відвезти його на роботу. В подальшому поліцейський запропонував поїхати до лікаря-нарколога та провести огляд.

Працівник поліції запропонував йому формально скласти протокол та зафіксувати відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на відеокамеру, після чого він протягом 15 днів начебто зможе пройти огляд на стан сп'яніння самостійно, і після пред'явлення відповідної довідки від лікаря йому повернуть його водійське посвідчення.

Не розуміючи наслідків такої пропозиції, він погодився, після чого працівники поліції підвели двох незнайомих йому людей, повідомивши, що це свідки. Йому сказали, що він повинен повідомити на камеру своє місце проживання (перебування) та відмову проїхати для проведення огляду за адресою: м. Київ, вул. Визволителів, 6. Наслідки такої відмови йому не роз'яснили.

Також апелянт посилався на те, що суддя місцевого суду розглянув справу з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки він наголошував працівникам поліції, що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2, а зареєстрований в іншому місці. В протоколі поліцейським зазначена адреса його тимчасового місця перебування,за якою він проживав менше одного місяця. Про зміну адреси для направлення судових повісток він проінформував Дніпровський районний суд. м. Києва, у якому повинна була розглядатись справа.

На думку апелянта, справа про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягала розгляду лише за його офіційним зареєстрованим місцем проживанням в Солом'янському районі м. Києва, та не могла бути розглянута за місцем тимчасового перебування, де він проживав менше одного місяця. Крім того, місце події - зупинка його транспортного засобу, знаходиться в Дніпровському районі міста Києва, у зв'язку з чим вказана справа не підсудна Дарницькому районному суду міста Києва, та розглянута із порушенням правил територіальної підсудності.

Також апелянт зазначав, що не був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, та не мав змоги надати суду свої пояснення та аргументи, не мав можливості спростувати інкриміноване йому правопорушення, надавши суду відповідні докази, а саме висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 005921 від 05 червня 2018 року про відсутність у нього ознак наркотичного сп'яніння.

Крім цього, ОСОБА_2 вказував на те, що у тексті письмових пояснень свідків, які є бланками заздалегідь заготовлених технічними засобами пояснень, значиться лише, що він відмовився від проходження огляду з використанням технічного засобу. Показання свідків та дані протоколу суперечать один одному, оскільки до медичних закладів працівники поліції його не направляли, а запропонували проїхати до їх знайомого лікаря.

Протокол, відеозапис та пояснення свідків не містять даних про медичний заклад, в який його направляли. Працівники поліції не складали направлення для проведення огляду у будь-який заклад охорони здоров'я, а усна пропозиція проїхати не у заклад охорони здоров'я, а до невідомого лікаря, є порушенням процедури направлення та проведення огляду.

Також апелянт вказує на те, що в протоколі є виправлення, через які не можливо однозначно ідентифікувати дату складання протоколу, що є також порушенням п. 5 Розділу III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року.

Крім того, працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках та заповнені одним почерком, а тому не можуть бути належними доказами у справі. При розгляді справи суддя місцевого суду не викликав для допиту свідків.

Також зазначав, що на день подання апеляційної скарги сплинув передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 вручено 05 вересня 2018 року, тоді як подано апеляційну скаргу 12 вересня 2018 року.

З урахуванням наведеного, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2018 року, у відповідності до якого, цього ж дня, приблизно о 09 год. 30 хв., біля буд. № 17 по вул. Харківське шосе в м. Києві, ОСОБА_2 керував автомобілем «Фольксваген», державний номер JTD436, із ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків /а.с. 1/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 05 червня 2018 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння /а.с. 2/.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду також досліджено наданий наявний у матеріалах справи відеозапис (файл № ) з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксовано встановлення особи водія ОСОБА_6, у ході якого він повідомив адресу місця свого проживання: АДРЕСА_2, пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я у встановленому законом порядку, та відмову останнього у присутності двох свідків від проходження такого огляду /а.с. 3/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 повідомлявся про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за вказаною ним працівникам поліції адресою, проте у судове засідання не з'явився /а.с. 3/.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, спростовуються наявними у справі та дослідженими суддею місцевого суду доказами, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку.

Апелянтом не надано доказів на підтвердження його доводів про невідповідність викладених у протоколі відомостей фактичним обставинам справи.

Як убачається із матеріалів справи та дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, працівниками поліції у повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі-Інструкція) під час здійснення пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, та вказаними доказами спростовуються доводи апелянта про порушення працівниками поліції процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, та відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків конкретних даних про те, до якого саме медичного закладу охорони здоров'я направлявся для проходження огляду правопорушник, а також наявність виправлення у протоколі у частині зазначення дати його складення, не є підставою для визнання вказаних доказів неналежними чи недопустимими.

Протокол про адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містить в собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння апелянтом не оспорюється.

Крім того, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями та намір самостійно пройти огляд у закладі охорони здоров'я. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не висловлював, натомість зазначив у поясненнях, що відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря-нарколога у зв'язку з тим, що поспішав на роботу.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом, та направлення для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов'язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як убачається із даних протоколу про адміністративне правопорушення та даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_7 повідомив працівникам поліції, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, що територіально відноситься до юрисдикції Дарницького районного суду міста Києва.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про те, що справа про адміністративне правопорушення стосовно нього розглянута з порушенням правил підсудності, не грунтуються на вимогах КУпАП, оскільки справу про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ч. 2 ст. 276 КУпАП, направлено до розгляду за місцем проживання правопорушника до Дарницького районного суду міста Києва.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з наведеним, посилання апелянта дані висновку медичного огляду Київської міської наркологічної лікарні &q?ан;Соціотерапія&q?чн; від 05 червня 2017 року, відповідно до якого він не перебував у стані наркотичного сп'яніння, не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Мельник В.В.