Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/149/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 квітня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як встановлено постановою судді, 12.09.2017 року о 02 год. 15 хв. в м. Києві, по вул. В. Касіяна, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестера «ДРАГЕР» № 0474 тест № 2214, результат тесту 1,94 %, чим порушила п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2017 року у справі № 752/18573/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог поданої скарги, захисник посилається на те, що не згодний із зазначеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, як зазначає у своїй скарзі захисник, під час проходження нею, ОСОБА_2, огляду на стан сп'яніння свідків не було. Анкетні дані свідків були внесені до протоколу вже після того, як інспектор дав його на підпис ОСОБА_2, що, на думку захисника, є неприпустимим відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 № 1376.

Також, захисник вказує на те, що не зважаючи на заяву захисту від 13.11.2017 про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суддею вказаних свідків викликано не було, що за вказаних вище обставин та свідчень ОСОБА_2 є суттєвим порушенням, яке вплинуло на прийняте рішення.

Факт відсутності свідків, на думку захисника, підтверджується також відсутністю їх пояснень у справі, що також є грубим порушенням законодавчих приписів.

Посилаючись на положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, захисник вказує на те, що всупереч вимогам вказаної Інструкції, в матеріалах справи, крім пояснень свідків, відсутній також акт огляду, а транспортний засіб ОСОБА_2 взагалі затримано не було та жодні пояснення з цього приводу у матеріалах справи відсутні.

Крім того, захисник звертає увагу на недотримання суддею вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, внаслідок чого суд, за наявності в матеріалах справи суперечливих доказів, без перевірки останніх та без належного вмотивування прийнятого рішення, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що повністю не відповідає матеріалам справи.

Враховуючи ці та інші доводи, наведені у скарзі, захисник сформулював свої висновки про те, що огляд особи на стан сп'яніння проводився без свідків, в матеріалах справи відсутні їх письмові пояснення, також не має акту огляду та акту тимчасового затримання транспортного засобу або будь-якого іншого документу, котрий свідчив би про вилучення та заборону ОСОБА_2 користуватись своїм авто. Огляд проводився із використанням несертифікованого приладу, без роз'яснення правил його користуванням, ОСОБА_2, на її вимогу, не було направлено до найближчого закладу охорони здоров'я та її права, передбачені Конституцією України, їй роз'яснені не були - усі ці підстави, на думку захисника, свідчать про те, що суд першої інстанції з грубим порушенням норм закону, помилково виніс постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали подану останнім апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що остання, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 118735 від 12 вересня 2017 року, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (приладу «Drager» Alcotest 6810 ARCD - 0474) та роздрукованим чеком з результатами тесту, на якому зафіксовано вміст алкоголю 1,94 %, які, всупереч доводам апеляційної скарги, були додані до протоколу, про що прямо зазначено в тексті зазначеного документу та приєднані до матеріалів справи (а.с. 2, 3).

Більш того, обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній постанові, підтверджуються також письмовими поясненнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, які були досліджені в судовому засіданні та відеозаписом, який було надано, на запит суду першої інстанції, Управлінням патрульної поліції у м. Києві, на якому зафіксований огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів, який, незважаючи на безпідставні висновки захисника, було проведено у присутності двох свідків, у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року.

При цьому, відсутність в матеріалах справи щодо ОСОБА_2 письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких проводився огляд водія на стан алкогольного сп'яніння, так само як і та обставина, що вказані свідки, за клопотанням захисника, не були опитані під час розгляду справи в суді першої інстанції, не можуть служити підтвердженням порушення відповідних вимог відомчих інструкцій та підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2 неналежним та недопустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи акту тимчасового затримання транспортного засобу або будь-якого іншого документу, який би свідчив про вилучення транспортного засобу ОСОБА_2 або про заборону їй користуватись своїм авто, взагалі не мають безпосереднього відношення до вирішення питання про те, чи є в її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки питання про відсторонення водія, який перебуває в стані алкогольного сп'яніння, від керування транспортним засобом, є наслідком вчинення вказаного вище правопорушення, а не складовою частиною цього правопорушення.

До того ж, після складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, останню фактично було відсторонено від керування транспортним засобом, що не тотожнім з поняттям заборони користування своїм авто, що підтверджується її власноручним записом у згаданому протоколі «свій автомобіль залишаю на місці».

Що ж стосується порушення порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, зокрема тієї обставини, що останню, на її вимогу, не було направлено до найближчого закладу охорони здоров'я, то вказаний факт, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги, не знайшов свого підтвердження, оскільки, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_2 погодилася з результатами її огляду, що підтверджується її підписом у зазначеному акті.

Крім того, під час перегляду відеозапису з відеореєстратора поліцейського в суді апеляційної інстанції також не вбачається, щоб ОСОБА_2 висловлювала свою незгоду з результатами її огляду на стан алкогольного сп'яніння, що давало б підстави для її направлення до найближчого закладу охорони здоров'я.

Посилань на будь-які інші докази, які б дозволили спростувати висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить, і суду апеляційної інстанції, під час її розгляду, ні особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ні її захисником, такі докази не надавались.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2- адвоката ОСОБА_3не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_2винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Рудик І.В.