Номер провадження 33/788/495/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, працюючу менеджером в ТОВ «ВКФ Кондитероптторг», яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: м. Суми, пр-т. ОСОБА_4, 5АДРЕСА_1 А,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 вересня 2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 28 серпня 2018 року, о 09 год. 20 хв., у м. Суми по вул. Чорновола, 20, вона, керуючи транспортним засобом CHERY A13 д.н.з. НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя вул. Чорновола та вул. Засумська на заборонений червоний сигнал світлофора, допустила зіткнення із автомобілем МОСКВИЧ 412 д.н.з. 69-16 СУФ, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення, замінити стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі, встановленому на розсуд суду.

При цьому, апелянт вказує на недотримання суддею при розгляді вказаної справи ст.ст.7,33-35,245,252,280,283,284 КУпАП, а також на п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та на узагальнення Верховного Суду України від 11 січня 2008 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративне правопорушення, оскільки обставини, які впливають на обєктивність та правильність застосування стягнення належним чином встановлені не були, всебічно і повно не досліджувались.

Також апелянт зазначає, що обставини, які б давали підстави для висновку про те, що їй має бути адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами під час розгляду справи суддею встановлені не були, в той же час як вона до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, негативно за місцем проживання чи роботи не характеризується, повністю визнала свою вину у вчиненні правопорушення, щиро розкаюється у скоєному правопорушенні.

Крім того апелянт посилається на те, що матеріальна шкода, яка була завдана власнику транспортного засобу «Москвич 412», є не значною, її відповідальність, як володільця транспортного засобу «CHERY-A13», застрахована на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і потерпілий звернувся до страхової компанії з вимогою про виплату йому страхового відшкодування, а вона при цьому, як на місці скоєння правопорушення, так і в подальшому, сприяла у вчиненні всіх необхідних дій, з метою отримання потерпілим страхового відшкодування і на даний час претензій з приводу дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 до неї не висував.

Крім того апелянт зазначає, що з 24 липня 2018 року вона працює на посаді менеджера з продажу на ТОВ ВКФ «КОНДИТЕРОПТТОРГ» і її робота полягає в тому, що вона на власному автомобілі має відвідувати торгові точки розташовані на території Сумської області. Вказана робота є єдиним джерелом її доходу і у разі позбавлення її права керувати транспортним засобом, вона буде змушена залишити роботу, та, відповідно, втратить можливість отримувати доходи та заробляти на своє проживання.

При цьому, посилаючись на ст. 30 КУпАП, апелянт зазначає, що, виходячи з обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, вона не вчинила грубого порушення права керування транспортними засобами, а тому, правові підстави для застосування відносно неї найсуворішого виду стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, відсутні.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, яка підтримали подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та об'єктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Дані вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення були виконані в повному обсязі.

Так, розглядаючи справу, суддя районного суду, дослідивши зібрані по справі докази, а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії БД№443114 від 28 серпня 2018 року, схему ДТП, додану до протоколу, письмові пояснення водіїв, учасників ДТП - ОСОБА_3 та ОСОБА_6, та надавши їм обєктивну оцінку, при наявності того, що ОСОБА_3 свою вину визнала в повному обсязі, вірно встановив наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що в апеляційній скарзі не оскаржується.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про те, що в даному конкретному випадку, особі, яка притягується за вчинення вказаного адміністративного правопорушення було призначено занадто суворе покарання, з врахуванням наступного.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, при вирішенні питання, яке адміністративне стягнення має бути призначено ОСОБА_3, суддя, з врахуванням пояснень останньої про те, що вона керувала транспортним засобом і обєктивно не бачила оточуючи обстановку, відповідні знаки регулювання руху, прийшов до вірного висновку, що в такому разі призначення стягнення у виді штрафу буде недостатнім стягненням для попередження порушень ОСОБА_3

З таким висновком судді районного суду погоджується і суд апеляційної інстанції і також вважає, що, дійсно, таке свідоме порушення правил дорожнього руху є небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, який в свою чергу є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху.

При цьому, ОСОБА_3 було призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, яке, відповідно до санкції ст. 124 КУпАП, не є найсуворішим стягненням, і саме таке стягнення є достатнім та необхідним для виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Ті обставини, на які посилається апелянт, а саме, що вона вину визнала, щиро розкаялася, за місцем проживання та роботи не характеризується негативно, до адміністративної відповідальності притягується вперше, враховуються апеляційним судом при прийнятті даної постанови, разом з тим, не спростовують правильність висновків судді районного суду та не можуть бути підставою для зміни накладеного стягнення.

При цьому на підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що потерпілий ОСОБА_6 вже отримав страхове відшкодування, а також, що останній до ОСОБА_3 дійсно претензій не має, матеріали даної адміністративної справи доказів не містять і апелянтом не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що її робота полягає в тому, що вона на власному автомобілі має відвідувати торгові точки розташовані на території Сумської області, яка є єдиним джерелом її доходу і у разі позбавлення її права керувати транспортним засобом, вона буде змушена залишити роботу та втратить можливість отримувати доходи та заробляти на своє проживання, апеляційний суд не може прийняти до уваги, з врахуванням того, що вчиняючи вказане адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність з накладенням стягнення, в тому числі і у виді позбавлення права керування транспортними засобами, остання сама не врахувала вказані обставини.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що саме з врахуванням характеру, суспільної небезпеки та обставин вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що вона не вчинила грубого порушення права керування транспортними засобами, навіть за відсутності наслідків, що могли б настати.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та характер вчиненого правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необхідність зміни адміністративного стягнення на штраф, не є достатніми підставами для призначення мінімального стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому будь-яких порушень з боку судді при розгляді даної адміністративної справи, на що посилається апелянт, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначеного апеляційний суд вважає, що суддею прийнято законне і обґрунтоване рішення, підстави для його зміни відсутні, у звязку з чим у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців залишити без змін, аїї апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.