Справа №: 700/856/18
Провадження № 3/700/191/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 листопада 2018 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П.,

прокурора: Лещенка О.Б.,

особи яка притягується до відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1, місце роботи: Лисянський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, посада: повідний спеціаліст, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КупАП),

у с т а н о в и в :

09 жовтня 2018 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2 складено протокол № ГР 306252 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу, ОСОБА_1, відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статі 3 Закону України "Про запобігання корупції", є суб'єктом на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", зокрема в частині обов'язкового подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування (далі - декларації), порушила вимоги передбачені частиною 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції", чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що вчасно намагалася подати декларацію за 2017 рік, однак у період з 26.03.2018 року по 30.03.2018 відбувалися технічні проблеми з формування і відправлення декларацій. Будь-якого умислу на невчасне неподання декларацій у неї не було.

Прокурор у судовому засіданні, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 172-6 КУпАП з підстав наведених в протоколі ГР № 306252 про адміністративне правопорушення від 09 жовтня 2018 року. Крім того, прокурор додав, що відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, пунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Згідно Рішення НАЗК від 10.06.2016 №3 "Про правила заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" декларацію заповнюють та подають особи, зазначені у пункті 1, підпункті "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", упродовж періоду, коли такі особи здійснюють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, - щороку у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року декларацію, що охоплює попередній звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно). Отже, у субєкта декларування було достатньо часу на своєчасне подання декларації.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1, працює на посаді провідного спеціаліста відділу ДВС Лисянського районного управління юстиції у Черкаській області та відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у порушення ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, граничний термін подачі був 31.03.2018 року, а декларація фактично подана 03.04.2018 року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 зазначено, що днем виявлення правопорушень є 09 жовтня 2018 року.

З даним твердженням суд погодитися не може з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

За положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №959/29089 від 15.07.2016р., щорічна декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Крім цього, зазначена у пункті 1 цього ж рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Стаття 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначає порядок та підстави подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує, встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.

До правопорушень, повязаних з корупцією належить також порушення вимог фінансового контролю, передбачене статтею 172-6 КУпАП.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», при цьому суб'єктом правопорушень за цією статтею є особи, які відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

З обєктивної сторони правопорушення, передбачене ч.1 статтею 172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Із субєктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 245 КпАП України, суд зобов'язаний всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КпАП України, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» суд вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В контексті рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляють особа, яка склала протокол про адміністративне порушення, та прокурор, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала свою декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік лише 03.04.2018 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що датою виявлення адміністративного правопорушення є дата всебічного та обєктивного розгляду даних матеріалів, складання даних протоколів працівниками УЗЕ в Черкаській області ДЗЕ НП України та формування справи про адміністративне правопорушення повязане з корупцією, тобто 09.10.2018 року.

Зволікання з проведенням ефективної адміністративної перевірки та зі складанням протоколів про вчинення адміністративних правопорушень не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 13 "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією".

Відповідно до ч. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи, що основним фактором, який впливає на перебіг строків накладення стягнення є момент його виявлення, збирання доказів на підтвердження правопорушення не відтерміновує початку цього строку.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 172-6, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Г.М. Яценко