ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1713/18 Головуючий в 1 інст. - Суркова В.П.
Провадження № 33/807/27/18 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м . Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участі Сєвальнєва О.А. справу за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області Демянова В.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання 120 годин суспільно корисних робіт, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду, ОСОБА_4 визнана винуватою у тому, що за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2011 року вона зобов'язана сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 лютого 2011 року і до повноліття дитини.

Разом з тим, аліменти на утримання дитини вона не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості за виконавчим провадженням, яка з березня 2011 року по листопад 2016 року складає 47531 гривень, тобто сукупний розмір якої перевищує суму платежів за 6 місяців.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову скасувати, провадження по справі за ст. 183-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що адміністративна відповідальність за вчинення вказаного адміністративного правопорушення була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 7 грудня 2017 року, який набрав законної сили лише 6 лютого 2018 року.

У зв'язку з чим, при розрахунку сукупного розміру несплачених аліментів не має братись до уваги розмір аліментної заборгованості, яка виникла до вступу в дію вищевказаного закону, оскільки він не має зворотної сили.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 інкримінують несплату аліментів з березня 2011 року по листопад 2016 року, тобто за період, який передував набранню чинності вказаним законом, то таке діяння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови прокурор посилається на те, що він не був присутнім під час розгляду справи, а про ухвалення оскаржуваної постанови Запорізькій місцевій прокуратурі № 1 стало відомо з листа Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, який надійшов до місцевої прокуратури 29 серпня 2018 року.

Заявлене прокурором клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, оскільки поважність причин пропуску підтверджується листом Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області № 2584 від 25 липня 2018 року, у зв'язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_4 не з'явилась, про час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена завчасно, про що свідчить повідомлення від 17 жовтня 2018 року, із заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернулась, з огляду на що у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП її неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за її відсутністю в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення та не перевірено наявність підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Так, диспозиція ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об'єктивної сторони вказане адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов'язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї.

При цьому, для утворення складу правопорушення є обов'язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Разом з тим, адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 7 грудня 2017 року, що набрав чинності лише 6 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП встановлюють, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і закон, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять лише закони або інші нормативно-правові акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність, і саме тому мають зворотну силу в часі.

У зв'язку з чим, при розрахунку сукупного розміру несплачених аліментів не має братись до уваги розмір аліментної заборгованості, яка виникла до вступу в дію вищевказаного закону, оскільки він не має зворотної сили.

Враховуючи, що об'єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, а ОСОБА_4 інкримінують несплату аліментів з березня 2011 року по листопад 2016 року, то таке її діяння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити заступнику керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області Демянову В.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області Демянова В.В. задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП скасувати і провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/1713/18