Провадження № 3/592/1996/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП, щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4/д вокзалАДРЕСА_1, яка працює на посаді касира квиткового станції Суми-Товарна виробничого підрозділу Сумська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Південна залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця , РНОКПП НОМЕР_1, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР № 300409 від 11.09.2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обовязків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, що виразилося в тому, що 11.09.2018 року о 09 годині 40 хвилин палила тютюновий виріб, а саме: цигарку на дитячому майданчику біля буд. 32 по вул. І. Харитоненка, але не досягла віку адміністративної відповідальності, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП (а. с. 1) .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала. Вона пояснила про те, що вона не ухилялася від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дочки. Вона просила провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП (а. с. 5) .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, документи та копії документів, наданих ОСОБА_1, прихожу до наступного висновку.

Із змісту пояснення ОСОБА_2 вбачається, що за адресою: м. Суми, вул. Шахтарська, буд. 30, вона проживає разом із своїми батьками: мамою ОСОБА_1, батьком ОСОБА_3. Мама: НОМЕР_2. 11.09.2018 року вона перебувала на навчанні в ЗОШ № 19. На переві о 09 годині 40 хвилин вони підійшли на дитячий майданчик біля буд. 23 по вул. Івана Харитоненка, де запалили цигарку, де до них підійшли співробітники поліції та повідомили про вчинене адміністративне правопорушення. Вину визнає, зобовязується більше не повторювати ОСОБА_2 опитана в присутності практичного психолога ЗОШ № 19 ОСОБА_4 . Фізичного та психологічного тиску з боку поліції не здійснювалося (а. с. 2) .

Із змісту письмових пояснень наданих ОСОБА_1 вбачається, що стосовно складеного інспектором з ЮП Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення від 11.09.2018 року серія ГР № 300409 пояснює наступне. Вона працює касиром квитковим станції Суми-Товарна виробничого підрозділу Сумська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Південна залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця . 11.09.2018 року вона була на роботі. О 10 годині 00 хвилин її було викликано до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19 імені ОСОБА_6 у звязку з тим, що її донька ОСОБА_2, 03.05.2004року народження, нібито курила цигарку. Коли вона прибула до школи, то виявилося, що інспектор вже опитав доньку та почав складати на неї протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП) , в якому він зазначив про те, що вона ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обовязків щодо виховання її неповнолітньої доньки, що виразилося в тому, що її донька курила цигарку о 09 годині 40 хвилин на дитячому майданчику біля будинку 32 по вул. І. Харитоненка. Згідно протоколу свідків цього адміністративного правопорушення не було. На її зауваження про те, що донька в цей час перебувала у школі і, відповідно, знаходилася на повній відповідальності її адміністрації, інспектор уваги не звернув. Ст. 57 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право знати свої права і обовязки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. В ч. 4 ст. 256 КУпАП зазначено про те, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка в протоколі. В порушення її конституційних прав, в порушення, ч. 4 ст. 256, ст. 268 КУпАП, інспектор не розяснив їй права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а на її питання про них відповів про те, що в суді все розяснять. Скориставшись тим, що вона перебувала у вкрай схвильованому стані і їй було важко зібратися з думками, інспектор ввів її в оману, переконав зробити запис в протоколі про те, що вона вину визнає та просить попередити, мотивуючи це тим, що в іншому випадку на неї накладуть штраф. Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення) ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Однак, в протоколі не вказано від виконання яких саме, передбачених законодавством обовязків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, вона ухиляється. ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Тобто, в силу вимог цієї норми особу можуть притягнути до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матірю дитини чи іншою особою, яка їх замінює; 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обовязків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) не виконує вказаних обовязків саме відносно неповнолітніх дітей. Необхідно відзначити, що в ст. 184 КУпАП відсутнє пояснення, що означає ухилятися . Відповідно до тлумачного словника слово ухилятися означає намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось, уникати . Отже, ухиленням від виконання батьківських обовязків є невиконання обовязків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. В законодавстві обовязки батьків регламентовані, зокрема, СК України та Законом України Про охорону дитинства . Ст. 150 СК України, серед іншого, передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Її донька завжди охайно вдягнена, доглянута, має все необхідне для повноцінного розвитку своєї особистості, забезпечена всім потрібним для належного здобуття освіти. З рідними, знайомими та сторонніми людьми поводиться ввічливо, товаришує з однолітками, комунікабельна та відкрита до спілкування. Піклуючись про її здоровя та виховуючи у неї прагнення до здорового способу життя, вона записала доньку до Сумської ДЮСШ ім. Голубничого на легку атлетику. Про те, що виховання здійснюється належним чином свідчать численні грамоти та нагороди як спортивні так і шкільні (копії додаються) . Їхня родина ніколи не викликала нарікань сусідів, колег по роботі, працівників школи тощо. Шкідливих звичок не мають. Згідно пояснення доньки, доданого до протоколу, вона не курила цигарку. Не можна ігнорувати той факт, що 11.09.2018 року її донька з 08 години 00 хвилин перебувала на заняттях у школі. Згідно абз. 11 ч. 2 ст. 54 Закону України Про освіту педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобовязані захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоровю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам. Особи, винні в порушенні цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом (ч. 6 ст. 54 Закону України Про освіту ) . Необхідно зазначити про те, що, виходячи з положень цього Закону, педагогічні працівники несуть відповідальність за неповнолітню дитину-учня не лише на уроках, а також і під час перерв. Повідомлення про те, що її дитина не прибула до школи або самовільно полишила її 11.09.2018 року від працівників школи до неї не надходило. Це означає, що її донька в цей день перебувала у компетенції навчального закладу (школи) . Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Факт невиконання або неналежного виконання нею своїх обовязків щодо виховання доньки обєктивними доказами не підтверджено. В протоколі про адміністративне правопорушення зміст правопорушення чітко не визначений, не вказано від яких обовязків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, вона ухилилася. Вона вважає, що протокол складений безпідставно. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При розгляді справ даної категорії, у відповідності до ст. ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП, всі обставини справи повинні досліджуватися в їх сукупності повно, всебічно та обєктивно, постанови у справах повинні виноситься законні та обґрунтовані. Як доказ повинен розглядатися не лише протокол про адміністративне правопорушення, а й будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення. На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 268, 280, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, вона просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП (а. с. 6 9) .

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення була неправильно застосована норма матеріального права ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки не було конкретизовано у який спосіб вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини та яких саме обовязків, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому в рішеннях Європейського суду з прав людини, а саме: в п. 31 по справі Ракевич проти Росії та в п. 109 по справі Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови , згідно якого закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

Ст. 256 КУпАП визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в протоколі повинні бути зазначені місце, час і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за нього, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Цих вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей в разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обовязків щодо необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не вказано місце, час і суть правопорушення, зокрема, не вказано, в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання обовязків щодо забезпечення виховання її доньки, в яких її діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

В матеріалах справи, тобто в протоколі про адміністративне правопорушення та в долучених до нього документах, відсутні відомості про невиконання обовязків ОСОБА_1 відносно неповнолітньої дитини саме 11.09.2018 року о 9 годині 40 хвилин, коли дитина перебувала в навчальному закладі, який в цей час і несе відповідальність за збереження життя і здоровя та поведінку дитини.

Згідно вимог діючого адміністративного законодавства, а саме: ч. 3 ст. 184 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, є передчасним та ґрунтується на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися в такому разі на її користь.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до вимог п. 3 ст. 6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в п. 61 свого рішення у справі Корнєв і Карпенко проти України зазначив про те, що адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Виходячи з того, що протокол про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, складений з порушенням вимог ст. ст. 254, 256, 266 КУпАП, то додані до нього докази в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_1 у його вчиненні є недопустимими для доходження до висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої доньки в разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати) , який свідчить про порушення компетентною особою Управління патрульної поліції в Сумській області справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обовязковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) .

З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ у відповідності до вимог ст. ст. 251, 252, 254, 255, 256, 266 КУпАП, прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 300409 від 11.09.2018 року у відношенні ОСОБА_1 складений без дотримання положень процесуального закону, що тягне за собою безумовне і беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 його рішення від 14.02.2008 року (заява № 16437/04) у справі Кобець проти України (Kobets v. Ukraine) з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey) , згідно яким доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом .

Вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП. Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 184, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя І.Г. Бичков