Справа № 473/2236/18
Номер провадження 3/482/575/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2018 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Андрусенко В.А., прокурора Бабенко Ю.Р., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з апеляційного суду Миколаївської області стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, фактичне та зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, працює державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області,-

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 138 від 27 червня 2018 року, ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, а саме: у неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу, ОСОБА_1, обіймаючи посаду державного виконавця Вознесенського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області та, відповідно до підп. «В» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, через те, що 12.04.2017 року, тобто через 10 діб після укладення договору купівлі продажу, і після отримання доходу в розмірі 115695 грн., не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

У судовому засіданні сам ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 факт неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані особою ОСОБА_1, яка зобовязана це робити у відповідності до підп. «В» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», не визнав, вказавши на те, що будь-якого умислу в несвоєчасному повідомленні про зміни в майновому станіу ОСОБА_1 не було.

ОСОБА_1 не знав про те, що належний йому транспортний засіб було реалізовано, та не знав про ціну реалізації вказаного транспортного засобу.

Транспортний засіб було реалізовано не особисто ОСОБА_1, а іншою, сторонньою особою, згідно доручення (зазначено в договорі-купівлі продажу ТЗ).

ОСОБА_1 передав належний йому ТЗ, у користування двом особам: ОСОБА_3, м. Миколаїв, вул. Світла, 5, та ОСОБА_4. АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, реалізуючи ТЗ, не поставив власника ТЗ ОСОБА_1 до відома щодо факту продажу, та ціни продажу ТЗ.

Про продаж належного йому ТЗ ОСОБА_1, дізнався лише 15.03.2018 року (тобто до дати складення протоколу, і початку зборів доказів по адмінсправі), про що одразу зазначив в декларації, (вказана інформація зазначена в поясненнях ОСОБА_1 М.), що вказує на відсутність у нього умислу уникнути фінансового контролю доходів.

Додав, що відсутня також і об'єктивна сторона правопорушення, оскільки те, що ОСОБА_1, отримав дохід у 115695,00 грн. саме 01.04.2017 року, про що мав повідомити до 12.04.2017 року, не доведено жодними доказами.

Оскільки обов'язок доводити винуватість покладається виключно на органи обвинувачення, що слідує з Конституції, ОСОБА_1 не повинен доводити, що він не отримував грошові кошти 01.04.2018 року, а поліція яка складала протокол і мас відповідно збирати докази на винуватість особи, мала довести що грошові кошти він дійсно отримав саме 01.04.2018 року, і відповідно у нього виник обов'язок через 10 діб з моменту отримання доходу подати декларацію, не визначали час та строки передачі грошових коштів безпосередньо ОСОБА_1

В матеріалах адміністративної справи відсутні квитанції, розписки про безпосереднє отримання грошових коштів, а відтак і доходу саме ОСОБА_1

Таким чином, факт отримання ОСОБА_1, грошових коштів базується виключно на припущеннях і не підтверджується жодним доказом.

Також вказав, що протокол у віношенні ОСОБА_1 складений порушенням вимог ст..ст. 256, 268 КУпАП.

Зазначив, що оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та у зв'язку з порушенням закону при складенні протоколу, справа підлягає закриттю.

ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі правову позицію свого захисника стосовно відсутності умислу на вчинення інкримінованого йому правопорушення та відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В ході дослідження в судовому засіданні матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 172-6 КУпАП, судом встановлено наступне.

Згідно п. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в підп. «В» п. 1 ч. 1 ст. З цього ж Закону (підпункт В - державні службовці), зобов'язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «А» і «В» пункту 2, актах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до підп. «В» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, оскільки з 01.03.2016 року обіймає посаду державного виконавця Вознесенського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення № 138 від 27.06.2018 року, ОСОБА_1 отримав дохід в квітні 2017 року (згідно договору купівлі-продажу від 01.04.2017 транспортного засобу № 4841/2017/399202 продав свій транспортний засіб марки МІТSUBISHI LANCER, сірого кольору, д/н НОМЕР_1), та отримав грошові кошти за договором в розмірі 115695,00 грн.

Вказана сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

ОСОБА_1 в порушення ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у десятиденний строк з моменту отримання доходу та з моменту виникнення обовязку, не повідомив письмово про це Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані в період часу з 00 год. 00 хв. 02.04.2017 по 23 год. 59 хв. 11.04.2017 року, шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua., що не зробив і в подальшому.

ОСОБА_1, як і його захисник ОСОБА_2. в судовому засіданні факт неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані особою ОСОБА_1, яка зобовязана це робити у відповідності до підп. «В» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», не визнали, вказавши на те, що будь-якого умислу в несвоєчасному повідомленні про зміни в майновому стані у ОСОБА_1 не було.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» , корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП, полягає в неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм призводить до висновку, що обовязковим елементом обєктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є умисна дія.

А тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, саме умислу спрямованого на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною, Рішення Конституційного Суду України № 23 рп/2010 тлумачення положень ч. 1 ст 14 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

В судовому засіданні встановлено, що т/з належний ОСОБА_1, був проданий згідно договору купівлі продажу 4841/2017/399202 від 01.04.2017 р.

Договір був укладений 01.04.2017 року, згідно доручення ОСОБА_1, громадянином ОСОБА_5 на території м. Миколаєва, у територіальному сервісному центрі 4841 РСЦ МВС в Миколаївській області. Вказаний сервісний центр територіально знаходиться за адресою: Транспортний провулок, 1а/1, Миколаїв, Миколаївська область.

Відповідно до відповіді ГТУЮ у Миколаївській області від 06.04.2018 року, ОСОБА_1 у день оформлення договору перебував на робочому місці. Відряджень, лікарняного, або відлучень з роботи у нього в той день не було. Територіально його місце роботи знаходиться на території м. Вознесенська.

Тобто, ОСОБА_1, працюючи в м. Вознесенську, і перебуваючи в день оформлення договору купівлі-продажу ТЗ, на робочому місці, ніяким чином не міг особисто брати участь в укладенні вказаного правочину.

Це підтверджується поясненнями ОСОБА_1, наданими 27.06.2018 року, і долученими до протоколу згідно яких, він стверджував, що передав належний йому ТЗ, у користування двом особам: ОСОБА_3, м. Миколаїв, вул. Світла, 5, та ОСОБА_6. АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 реалізуючи ТЗ, не поставив власника ТЗ до відома щодо факту продажу, та ціни продажу ТЗ.

Сама довіреність та укладений договір купівлі продажу ТЗ, не містять положень, щодо своєчасного повідомлення представником ОСОБА_1, про місце і час укладення ним договору.

Відповідно ж до ч. 2, ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» «У разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Слід наголосити, що поліція при складенні протоколу не встановила, чи був в діях ОСОБА_1 будь-який умисел на уникнення фінансового контролю доходів.

Про продаж належного йому ТЗ ОСОБА_1, дізнався лише 15.03.2018 року (тобто до дати складення протоколу, і початку зборів доказів по адмінсправі), про що одразу зазначив в декларації, (вказана інформація зазначена в поясненнях ОСОБА_1 М.), що вказує на відсутність у нього умислу уникнути фінансового контролю доходів.

Крім того, відсутня також і об'єктивна сторона правопорушення, оскільки те, що ОСОБА_1, отримав дохід у 115695 грн. саме 01.04.2017 року, про що мав повідомити до 12.04.2017 року, не доведено жодними доказами.

Як вбачається зі ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» - про суттєву зміну у майновому стані, суб'єкт декларування має попередити протягом десяти днів з моменту отримання доходу.

Про дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

В той же час, отримання доходу представником, навіть на підставі доручення, не вказує на безумовний факт отримання цього доходу безпосередньо довірителем.

Як вбачається з судової практики непоодинокі випадки, коли майно за довіреністю було продано представником, але грошові кошти за майно не були повернуті довірителю.

Отримання доходу в день купівлі-продажу ТЗ є лише припущенням, яке не базується на жодних доказах.

Оскільки обов'язок доводити винуватість покладається виключно на органи обвинувачення, що слідує з Конституції, ОСОБА_1 не повинен доводити, що він не отримував грошові кошти 01.04.2018 року, а поліція яка складала протокол і мас відповідно збирати докази, на винуватість особи, мала довести що грошові кошти він дійсно отримав саме 01.04.2018 року, і відповідно у нього виник обов'язок через 10 діб з моменту отримання доходу подати декларацію.

Слід зважити, що ані договір ані довіреність, не визначали час та строки передачі грошових коштів безпосередньо ОСОБА_1 В матеріалах адміністративної справи відсутні квитанції, розписки про безпосереднє отримання грошових коштів, а відтак і доходу саме ОСОБА_1

Таким чином, факт отримання ОСОБА_1, грошових коштів базується виключно на припущеннях і не підтверджується жодним доказом. В той же час, відповідно до ст. 62 КУ - обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Всі сумніви у вині мають трактуватись на користь особи яку обвинувачують.

Твердження ОСОБА_1, який у поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення № 138 від 27.06.2018 р., так і в ході судового засідання, послідовно стверджував про відсутність умислу на неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, не спростовані.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, 15.03.2018 року при заповненні декларації про отримання доходів за 2017 рік, ОСОБА_1 вказав про отримання ним доходу за продаж вищевказаного автомобіля.

Ці твердження ОСОБА_1 суд вважає достовірними, оскільки вони не спростовані ані органом, уповноваженим на складання адміністративних корупційних протоколів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ані прокурором в ході його судового розгляду.

Сам по собі факт неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані за відсутністю належних та достовірних доказів спрямованості умислу ОСОБА_1 на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані , не містить складу корупційного правопорушення.

Доказів існування прямого умислу, спрямованого на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, у ОСОБА_1, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю з-за відсутності події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_7