Справа № 473/3852/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"17" січня 2018 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е., з участю секретаря Данилевич Т.О.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянув адміністративну справу, яка надійшла від Веселинівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу 18 жовтня 2017 року біля 00 годин 30 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Київська, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «АЗЛК 2141» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але від проходження медичного огляду відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав себе винним за ч.1 ст.130 КУпАП та пояснив, що 18 жовтня 2017 року біля опівночі, він повертався з роботи та керував транспортним засобом в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Київська, легковим автомобілем моделі «АЗЛК 2141» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, і був зупинений працівниками поліції. Відносно нього на місці зупинки транспортного засобу був складений протокол про адміністративне правопорушення, за керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та за відмову від проходження медичного обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків. В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він від проходження медичного огляду відмовився в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків. Він після зупинки транспортного засобу, наполягав на проходженні медичного огляду у медичному закладі на стан алкогольного спяніння, але працівники поліції вимагали його освідування на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер». В звязку з чим, відносно нього був складений протокол про адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в звязку з порушенням вимог п.2.5 ПДР України. Більш того, в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначав, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні його пояснення, які він намагався записати у протокол, але працівники поліції не надали йому можливості це зробити. На вимогу посадової особи поліції, яка склала відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, він лише поставив свої підписи в графах протоколу, що він ознайомлений з протоколом, що він отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, замість тимчасово вилученого у нього посвідчення водія серії ВАН номер 832864, що йому повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться на протязі трьох місяців, і що він згоден з місцем та часом розгляду адміністративної справи відносно нього.

В судовому засіданні, обставини протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджені свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не зявилися в судове засдання, але письмові пояснення яких досліджені в судовому засіданні. /а.с. 2,3/.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що вина водія ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст..278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Проте у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР номер 273731 від 18 жовтня 2017 року, складеному відносно громадянина ОСОБА_2, фактично не зазначені конкретні дії правопорушника, які б підпадали б під об'єктивну сторону та мали ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.130 КУпАП, що є обов'язковою ознакою саме цього правопорушення, а навпаки в тексті протоколу про адміністративне правопорушення застосована недопустима лексика в виді опису адміністративного правопорушення в виді відмови особи від проходження медичного огляду «в установленому законом порядку». Доволі загальне юридичне визначення фрази: «в установленому законом порядку», тлумачення та практичне застосування даної термінології в тексті протоколу про адміністративне правопорушення, може у певних випадках бути предметом зловживання, і в даному випадку не відповідає вимогам передбачуваності та визначеності протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії БР номер 273731 від 18 жовтня 2017 року, не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення, у такому вигляді через його істотні недоліки не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_2.

З наведених вище мотивів та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, суд приходить до висновку, що представлені в протоколі адміністративного правопорушення та в матеріалах адміністративної справи докази, які б підтверджували вину громадянина ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не недопустимими, для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, висновок інспектора патрульної поліції Веселинівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР номер 273731 від 18 жовтня 2017 року /а.с.1/, що водієм ОСОБА_2 скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в судовому засіданні не доведений, і даний висновок не ґрунтується на матеріалах справи про адміністративне правопорушення та законі.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР № 273731 від 18 жовтня 2017 року, вбачається, що інкриміноване адміністративне правопорушення водію ОСОБА_2 полягало у тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але від проходження медичного огляду відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Представлені в протоколі адміністративного правопорушення докази, які б підтверджували вину водія ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є недостатніми та недопустимими, для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вчинення даного адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_2 не було підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Крім того працівниками поліції було грубо порушено процедуру проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначена у ст..266 КУпАП, а саме те, що працівниками поліції водій ОСОБА_2 не був відсторонений від керування транспортним засобом, при відмові від продуття алкотестеру Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в подальшому, відносно нього був складений адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з численними порушення вимог нормативно-правових актів, які були допущені працівниками поліції, та виразились у наступному.

Відровідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого спяніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст..266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 № 1452/735. /далі - Інструкція 1452/735/.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведенного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст..266 КУпАП.

Пунктом 6 Розділу ІІ Інструкції 1452/735 встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоровя.

При цьому, п. 8 Розділу 1 Інструкції 1452/735 встановлено виключно один випадок, коли проведення огляду на стан спяніння є обовязковим у закладі охорони здоровя, а саме у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Із наявних у матеріалах адміністративної справи, а також здобутих в ході розгляду справи судом не підтверджено законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2, внаслідок недотримання вимог пунктів 8 та 9 розділу ІІ Інструкції 1452/735, та відсутності даних про те, що водій ОСОБА_2 працівниками поліції, за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції 1452/735, направлявся на огляд, за вимогю та проханням водія ОСОБА_2 до закладу охорони здоровя для проведення медичного огляду на встановлення перебування його в стані алкогольного спяніння.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції були виконані вимоги ст..266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, при проведенні огляду водія ОСОБА_2 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, суду надано не було, а тому слід вважати, що в такому випадку (через порушення процедури фіксування відмови від проведення огляду на визначення стану алкогольного спяніння) відсутнє порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 2.5 ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський