Провадження № 3/127/7857/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., при секретарі Федоровій С.М., за участю прокурора Марченкова Д.С., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі в м. Вінниця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого державним інспектором відділу митного оформлення Вінницької митниці ДФС, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, за ст. ч.2 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №45 від 28.112017 року ОСОБА_2 перебуваючи на посаді інспектора відділ митного оформлення Вінницької митниці ДФС, будучи згідно п.п. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України « запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційні та повязані з корупцією правопорушення. всупереч ч. 2 ст.52 Закону. В установлений термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Вказував на те, що протокол відносного складений безпідставно та необґрунтовано, адже умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не мав та подав його 09.09.2017 року, оскільки лише на вказану дату з ним було здійснено повний розрахунок за правочином продажу автомобіля і тому лише тоді він став власником коштів, тобто отримав дохід.

Адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначаючи аналогічні пояснення правових підстав набуття підзахисним у власність коштів за договором купівлі-продажу, просив закрити провадження по адміністративній справі у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Марченков Д.С. в судовому засіданні вказав, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, про що свідчать докази наявні в матеріалах справи, а тому просив останнього винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставин справи і вирішити її в точній відповідності з законом

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління протиправне, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Згідно ч. 2 ст. 172-6 КУпАП неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно наказу Вінницької митниці ДФС №89-0 від 02.03.2017 року ОСОБА_2 з 03.03.2017 року, було переведено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Вінниця-центральний» Вінницької митниці ДФС.

Таким чином, ОСОБА_2 являється субєктом відповідальності за вчинення правопорушення повязаного з корупцією, який визначений п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до встановлених судом у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, що також підтверджується у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_2, від продажу належного останньому на праві власності автомобіля НОМЕР_2, вартістю 364100 грн. він 16.06.2017 року отримав частину коштів (дохід) в розмірі 13500 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 351095 грн.

За таких умов, відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 був зобовязаний у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити про це НАЗК.

Згідно відомостей наявних на веб-сайті НАЗК встановлено, що ОСОБА_2В, було подано повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 09.09.2017 року.

Заперечуючи по обставинам справи ОСОБА_2 пояснює, що не розумів юридичну визначеність як отриманні ним грошового доходу, який перевищує 50 мінімальних заробітних плат, станом на 16.06.2017 року шляхом отримання авансового платежу за продаж свого автомобіля ОСОБА_3 на суму 351095 грн. оскільки на той момент не вважав, що сторони даного договору досягли усіх істотних умов. у т.ч. ціни товару, та відповідно не міг визначитись чи отримані кошти являються його власністю за цивільним правочином. Одразу ж після кінцевого узгодженого розрахунку з ОСОБА_3 він негайно здійснив повідомлення в НАЗК про зміни в майновому стані.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року дії ОСОБА_2, які визначають субєктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП в ньому не відображені. Також, в матеріалах справи відсутні докази, що спростовують твердження ОСОБА_2, щодо відсутності умислу.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП(адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічної думка судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення останнього до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

При вирішенні справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суд враховуює положення ст. 62 Конституції України згідно якої винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172-6, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247,280,283,284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя