Справа № 587/1842/18
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2018 року суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали які надійшли від Сумського РВП ГУ НП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, мешканця: с. Н.Сироватка, вул. Набережна, 109, посвідчення водія СІА № 111508 від 20.02.2001 року,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
18.07.2018 року до Сумського районного суду Сумської області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обєктивна сторона складу правопорушення це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку; протиправне діяння (бездіяльність);шкідливі наслідки діяння; причинний зв'язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 443443 12 липня 2018 року близько 20-58 годин в с. Н.Сироватка по вул. Набережна, 109 ОСОБА_1 керував мотоциклом Спарк 200 д.н.з. б/н, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився за допомогу приладу газоаналізато-р Алкотест 6810 Драгер ARBF 0423, результат якого склав 1,27 проміле, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та суду пояснив, що дійсно він придбав мотоциклом та вирішив його випробувати. Дружина почала готувати святкову вечерю, а він виїхав з двору та поїхав вперше новим мотоциклом. Він деякий час проїхав на новому мотоциклі, повернувся додому. За цей час вже був накритий святковий стіл, і вони сіли за стіл, почали вживати спиртні напої. В цей час до двору ввірвалися працівники поліції і почали звинувачувати його в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками спяніння, і пропонувати йому пройти огляд на визначення стану спяніння. Він пройшов огляд за допомогою алкотестера Драгер, який показав певну кількість проміле, але на його зауваження, що він вживав спиртні напої вже після того як поставив мотоцикл у двір, працівники поліції не реагували та склали протокол про адміністративне правопорушення. Також додав, що на автошляху працівники поліції його не зупиняли та увірвались до його двору без жодних на те причин.
Свідки ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 Дійсно 12 липня було свято Петра і Павла. Вони робили по господарству, а потім почали накривати на стіл святкову вечерю. В цей час її чоловік повідомив, що хоче поїхати на новому мотоциклі, що вони придбали. Він вивів його за двір та поїхав. Через невеликий проміжок часу він повернувся, вони сіли за стіл і тільки випили по чарці як почули, що в дворі хтось ходить. То були працівники поліції. В подальшому вони склали на її чоловіка протокол про адміністративне правопорушення, хоча він керував мотоциклом до того, як вжив спиртне і дозволу працівникам поліції на те, щоб входити в їх двір ніхто не надавав.
Свідок ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4, які були понятими, суду пояснили, що дійсно їм працівники поліції запропонували 12 липня 2018 року бути понятими. Явних ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_1 не було, на пропозицію поліцейських він погодився, продув алкотестер. Який показав алкогольне спяніння у останнього. Ніхто з них не бачив як працівники поліції переслідував мотоцикл ОСОБА_1, вказали, що вони дійсно зайшли до подвіря ОСОБА_1, а через деякий час, вийшовши, почали складати протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Адміністративна відповідальність особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає згідно диспозиції за те, що особа керує транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, або у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п.2.5 ПДР України (в редакції постанови КМУ № 161 від 22.03.2017), згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.
Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу. Результати огляду зазначаються у відповідному акті. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд осіб на стан сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і проводиться в присутності поліцейського.
При цьому, слід зазначити, що огляд водія на стан сп'яніння проводиться виключно у разі, якщо у поліцейського є об'єктивні та обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, а сама вимога поліцейських у будь-якому разі має бути законною і вмотивованої, тобто мати певні підстави неспростовного характеру, які б вказували на перебування особи в певному стані сп'яніння поза розумним сумнівом, а не бути надуманою, вигаданою чи перебільшеною.
З огляду на викладене, процедурі огляду на стан сп'яніння має передувати конкретна підстава, що дає право поліцейському як представнику органу державної влади вимагати від водія вчинення певних дій, передбачених законодавством України про адміністративні правопорушення, в даному випадку п.2.5 ПДР.
Під час розгляду справи було встановлено, що працівники поліції не зупиняли мотоцикл під керуванням ОСОБА_1П, а лише приїхавши до його подвіря й зайшовши без дозволу у двір, запропонували останньому пройти огляд на визначення стану спяніння.
Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що під тиском поліцейських він погодився пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу Алкотест Драгер, хоч і пояснював останнім, що вживав спиртне вже після керування транспортним засобом.
Вирішуючи питання про те, чи була з боку водія ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння чи ні, суд виходить із судової практики ЄСПЛ та закріпленому цим Судом у своїх чисельних рішеннях (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia); п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova); п.53 по справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та п.19 по справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine) принципу правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права і згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку», а також у рішеннях Конституційного Суду України від 29.06.2010 та від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно яких «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз.3 п.п.3.1 п.3). «Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз.2 п.п.5.4 п.5).
В іншій справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and others v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998, п.54, ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».
Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, виходячи з аналізу норм вищевказаного законодавства України про адміністративні правопорушення, правової позиції Конституційного Суду України та усталеної практики ЄСПЛ, фактичних обставин справи, відмову водія ОСОБА_5 від огляду на стан алкогольного сп'яніння в даному конкретному випадку, на думку суду, не можна вважати як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, адміністративна відповідальність за яку передбачена диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП.
Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п.п.29-30).
З огляду на викладене, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення необхідно вважати недостатнім для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення щодо накладення на останнього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП через відсутність об'єктивного взаємозв'язку цього доказу як з безпосередніми показаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і з іншими дослідженими в суді доказами, у їх сукупності. Так, з відеозапису наданого працівниками поліції вбачається, що вони намагалися наздогнати мотоцикл, який керував невідомий, але неодноразово втрачали його з виду.
При цьому, також слід враховувати, що у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (п.2.5 ПДР України і ч.1 ст.130 КУпАП).
Виходячи з практики ЄСПЛ (рішення від 25.04.2013 у справі «Еркапіч проти Хорватії» (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції», безпосередні показання ОСОБА_5 в суді мають більше значення для визнання (чи невизнання) його винуватості у порушенні правил дорожнього руху, ніж письмові пояснення поліцейських.
Ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду усі наявні в справі докази, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.
Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Як передбачено ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)
Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Таким чином, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, справа на підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП підлягає закриттю.
Керуючись ст.284 КУпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М.Черних