Дата документу Справа № 333/6076/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/6076/17 Суддя в 1-й інст. Наумова І.Й.
Провадж. № 33/778/49/18 Суддя в 2-й інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, який мешкає за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, пр. Ломаний, 12,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він 17 вересня 2017 року о 8 год. 50 хв. в м. Запоріжжя по вул. Технікумівській, керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння: почервоніння очей, млява мова, тремтіння рук. Огляд на стан спяніння із згоди водія проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КУ «Запорізький обласний клінічний наркологічний диспансер», встановлено перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного спяніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР України.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 просить постанову скасувати, та винести нову постанову, якою провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що був недотриманий порядок проведення огляду на стан спяніння, при цьому не вказує які саме були допущені порушення.

Вважає, що з боку поліцейського на нього був вчинений психологічний тиск та «провокація хабара». Крім того, поліцейський в грубій формі відмовив йому в надані можливості оглянути відеозапис моменту зупинки транспортного засобу. Також йому було відмовлено в можливості ознайомитися з поясненнями свідків. Зазначає, що свідків на час огляду транспортного засобу та поверхневого огляду не було, не взяті показання в якості свідка у пасажира ОСОБА_2 Також вказує на те, що його, ОСОБА_1, не відстороняли від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та пояснив, що зупинили його з тих підстав, що раніше він вже двічі притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Працівник поліції поводився з ним грубо, вимагав гроші за не притягнення до адміністративної відповідальності. В суді першої інстанції він винуватим себе не визнав, по справі було оголошено перерву. В наступне судове засідання він зявився із запізненням та йому сказали, що справу вже розглянуто. Пояснив, що його відвезли до наркологічного диспансеру, де він здав сечу для проведення аналізу, лікар повідомив, що результат тесту позитивний, виявлено метамфетамін та марихуану, але з результатами огляду він не згодний, оскільки наркотичні засоби не вживав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 було розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі, право заявляти клопотання.

Разом з тим, жодних клопотань ОСОБА_1 заявлено не було. Щодо порушення порядку запинки, доставлення до спеціалізованого медичного закладу та проведення огляду ОСОБА_1 наполягав на тому, що вони здійснені із порушення закону, але пояснив, що зі скаргами на дії працівників поліції, а також з вимогою про проведення повторного огляду він не звертався.

Висловлюючи в апеляційному суді остаточну позицію, щодо судового рішення ОСОБА_1 пояснив, що керування транспортним засобом є для нього єдиним джерелом доходу та для нього є крайнє небажаним бути позбавленим такого права.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що остання задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, дав відповідні пояснення на свій захист.

Проте вина ОСОБА_1 у вчинені вказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 019755, зі змістом якого під особистий підпис ознайомився ОСОБА_1, від пояснень відмовився, про що зазначив власноручно та відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем з певними ознаками наркотичного спяніння, від керування транспортним засобом був відсторонений, огляд на стан наркотичного спяніння за його згодою був проведений в ЗОНД, результат огляду позитивний.

Результати медичного огляду зафіксовані у висновку щодо № 4445, складеному лікарем ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного спяніння (а.с. 3).

В ході розгляду справи у суді першої інстанції, а також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловлював незгоду із вказаним висновком. Проте, даний висновок ним не оскаржений та повторний медичний огляд на стан спяніння в іншій медичній установі ОСОБА_1 не пройдений.

Допитаний судом першої інстанції лікар-нарколог ОСОБА_3 підтвердив правильність висновку, пояснив, що в результаті дослідження встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного спяніння внаслідок вживання наркотичних засобів марихуани, метамфетаміна. Лікар-нарколог надав суду копію акту медичного огляду та результати імунохроматографічного дослідження (а.с. 13, 14).

Огляд на стан спяніння проводився на підставі інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 р., а апеляційна скарга не містить конкретних доводів, в чому конкретно полягали порушення вказаного порядку, доводи скарги зводяться до того, що в лікарні могли щось підсипати.

Таким чином, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Оскільки, будучи ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від пояснень відмовився, даних про присутність в автомобілі пасажира ОСОБА_4 матеріали справи не містять, тому апеляційний суд не може дати оцінку доводам апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не допитали в якості свідка. Крім того не заявив такого клопотання ОСОБА_1 і в судовому засіданні апеляційного суду.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення, а також розпискою ОСОБА_5, який зобовязався доставити автомобіль НОМЕР_2 на автостоянку спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Перевірка обставин «провокації хабара», відсутності підстав зупинки транспортного засобу, можливих порушень порядку поверхневого огляду та огляду транспортного засобу не входить до повноважень апеляційного суду в цьому провадженні, який відповідно до ст. 294 КУпАП здійснює перегляд постанов судді у справах про адміністративне правопорушення, і є предметом окремого оскарження.

ОСОБА_1, будучи ознайомлений належним чином про розгляд справи районним судом (а.с. 9, 10), мав реальну можливість ознайомитися з матеріалами справи, в тому числі з письмовими поясненнями свідків, заявити клопотання про їх допит судом, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1, що він брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, однак суд безпідставно вказав в постанові, що він не був присутнім в судовому засіданні, з урахуванням обставин справи, перевірених апеляційним судом, на правильність висновків не впливають, та не є підставами для скасування судового рішення, яке в цілому є законним і обґрунтованим.

Більш того в суді апеляційної інстанції своїми поясненнями ОСОБА_1 сам спростував власні доводи з приводу розгляду справи без його участі в суді першої інстанції, пояснивши, що він в суді показав, що винуватим себе не визнає, після чого було оголошено перерву, а коли він зявився із запізненням до наступного засідання, йому повідомили, що справу вже розглянуто. Матеріали провадження свідчать, що дійсно після оголошення перерви на 30 листопада 2017 року о 9.15 годині, про що ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис (а.с. 10) у вказаному судовому засіданні було допитано лікаря нарколога та долучено копії результату огляду, акту та висновку (а.с. 13-15), згідно в організмі ОСОБА_1 було виявлено наркотичні речовини.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_6