Провадження № 33/792/42/18
Справа № 677/1488/17 Головуючий в 1-й інстанції Боголюбова Л. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 7 вересня 2017 року о 19 год. 10 хв. по вул. Перемоги в м. Красилові Хмельницької області, керував автомобілем «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова). Стан сп'яніння підтверджується висновком Красилівської ЦРЛ № 75 від 07.09.2017 року, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, не допитав свідків, прийшов до хибного висновку з приводу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що суд не мав достатніх підстав визнавати його винним, на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 4 січня 2018 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року щодо нього.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, які також заявили, що в разі відсутності підстав для закриття провадження, зазначених в апеляційній скарзі, слід врахувати закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 - скасувати з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи суд провів судовий розгляд в відсутність особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише в випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вказував в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2, про розгляд справи він повідомлений не був, повістка про виклик до суду йому вручена не була, що підтверджується його показаннями та матеріалами справи.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 з порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції (яка до того ж не ухвалена Іменем України), суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_2, вказала про те, що ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлявся за місцем проживання, що стверджується поштовими повідомленнями.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 дійсно був повідомлений про проведення 7 жовтня 2017 року розгляду справи про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). Однак матеріали справи не містять даних щодо причин нерозгляду судом справи в цей день, незважаючи на відсутність будь-яких заяв про відкладення судового розгляду.

Судом першої інстанції ОСОБА_2 був повідомлений про наступне судове засідання 26 жовтня 2017 року, що давало суду можливість розгляду справи у його відсутність. Його особиста участь, на переконання апеляційного суду, не викликалась необхідністю, а розгляд такої категорії справ може розглядатись і без присутності правопорушника.

Згідно матеріалів справи виклик ОСОБА_2 до суду першої інстанції здійснювався поштою, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення, яке містяться в матеріалах справи (виклик на 26 жовтня 2017 року (а.с. 10) та вручене 23 жовтня 2017 року. Однак в судовому засіданні 26 жовтня 2017 року з незрозумілих причин, за можливості здійснення розгляду справи, суддя прийняла рішення про застосування приводу щодо ОСОБА_2, мотивуючи своє рішення тим, що ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на її переконання, ухиляється від явки до суду (хоча 8 листопада 2017 року неявка ОСОБА_2 не перешкоджала судді розглянути справу та ухвалити рішення).

Ті обставини, що ОСОБА_2 не був повідомлений в передбачений чинним КУпАП спосіб про місце, день та час судового розгляду, коли судом було ухвалене рішення, підтверджуються даними справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, про розгляд справи 8 листопада 2017 року за місцем свого перебування ОСОБА_2 судом повідомлений не був; висновки суду про можливість слухання справи в його відсутність, позаяк він був повідомлений належним чином, не відповідають фактичним обставинам справи. Відомості про належне повідомлення ОСОБА_2 про слухання справи 8 листопада 2017 року в справі відсутні, крім того, в матеріалах справи наявний лист Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області (на виконання постанови суду від 26 жовтня 2017 року), зі змісту якого видно, що виконати привід ОСОБА_2 було неможливо, оскільки за місцем проживання той відсутній, за повідомленням членів сім'ї близько трьох тижнів перебуває за кордоном, тому висновки суду, що ОСОБА_2 судом належним чином повідомлявся за місцем проживання, не можуть вважатись дотриманням судом положень КУпАП про належне повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд справи. Висновки суду з цього приводу не відповідають вимогам ст. 277-2 КУпАП. Згідно наданої апелянтом копії закордонного паспорту він в період часу з 26 жовтня 2017 року по 2 грудня 2017 року перебував за кордоном (а.с. 29).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про підтвердження доводів апеляційної скарги щодо неповідомлення судом ОСОБА_2 про проведення Красилівським районним судом Хмельницької області 8 листопада 2017 року розгляду справи щодо нього, а висновки суду першої інстанції про можливість розгляду справи в його відсутність є поспішними. ОСОБА_2 був позбавлений можливості здійснювати свій захист в суді першої інстанції, в зв'язку з чим постанова Красилівського районного суду Хмельницької області щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню (зважаючи на кримінально-караний характер санкцій КУпАП) з постановленням апеляційним судом нової постанови.

При цьому апеляційний суд зважає, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Апеляційним судом встановлено, що 7 вересня 2017 року, о 19 год. 10 хв. в м. Красилів по вул. Перемоги водій ОСОБА_2 керував автомобілем «SKODA OKTAVIA TOUR», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Згідно висновку лікаря № 75 від 7 вересня 2017 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами.

Як видно з даних протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом складеного щодо нього протоколу, про що свідчить його особистий підпис.

Доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, а саме протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1), висновком Красилівської ЦРЛ № 75 від 7 вересня 2017 року (а.с. 2), згідно якого ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння, свою згоду з яким ОСОБА_2 засвідчив своїм підписом. письмовими поясненням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 3, 4), в яких ті підтверджують факт керування ОСОБА_2 автомобілем та порушення саме ОСОБА_2 вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. При цьому неточності в зазначенні часу проведення огляду в лікарні не дають підстав для інакшого висновку.

Об'єктивних доказів в підтвердження його доводів в апеляційному суді, що він не керував автомобілем, апелянт та захисник не навели ні в апеляційній скарзі, ні в апеляційному суді, в тому числі, не заявляли клопотань про виклик та допит свідків.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його вини у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження в суді.

Однак на момент розгляду справи апеляційним судом закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, в зв'язку з чим провадження в справі підлягає закриттю в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар