АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1066/17 Номер провадження 33/786/157/18Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Герасименко В.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - адвоката Коваля В.І.,

прокурора - Айдаєва Р.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, освіта вища, заміжня, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 працює на посаді завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв'язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Пирятинської районної державної адміністрації, -

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_2, будучи завідувачем сектору з питань внутрішньої політики, зв'язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Пирятинської районної державної адміністрації, тобто державним службовцем категорії «Б», являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.45 вказаного Закону, без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, несвоєчасно, а саме 28.09.2017 подала декларацію перед звільненням (дата звільнення 05.12.2016), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2, будучи звільненою 05.12.2016 з посади завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв'язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Пирятинської районної державної адміністрації, тобто державного службовця категорії «Б», являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме 07.04.2017 подала декларацію після звільнення, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити.

Вказує, що при складанні адміністративних протоколів порушені вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки протоколи складені не на бланку, виготовленому друкарським способом, усі реквізити не заповнені чорнилом, а виготовлені на рукописних бланках набрані на комп'ютері, що дає підстави для критичної оцінки таких протоколів щодо належності та допустимості їх як доказу.

Також зазначає, що е-декларацію про майновий стан за 2015р. та частину 2016р. подала в електронному вигляді перед звільненням - 29.10.2016р., відповідно до вимог Закону. Крім того, у день звільнення - 05.12.2016р. додатково подала у письмовому вигляді до відділу управління персоналом Пирятинської райдержадміністрації.

Щодо пропуску строку подачі е-декларації вказує, що не могла передати сформовану чернетку декларації на сайт НАЗК так як він не працював і не сприймав інформацію, аж до 07.04.2017р.

Вважає, що у її діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого.1 ст.172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника - адвоката Коваля В.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Перевіривши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок судді місцевого суду про наявність в діянні ОСОБА_2, як субєкта, на якого покладено обовязок подавати декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями у звязку із припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій місцевого самоврядування, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана вірна оцінка, в силу положень ст. 251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, відповідно до розпорядження голови Пирятинської РДА Полтавської області від 01.04.2015 року №45-к ОСОБА_2 з 02.04.2015 року призначено на посаду завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв'язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області та присвоєно 13 ранг державного службовця шоста категорія. Відповідно до розпорядження голови Пирятинської РДА Полтавської області від 24.11.2016 року №102-к ОСОБА_2 звільнено з займаної посади 05.12.2016 року за власним бажанням.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію перед звільненням до 00 год.00 хв. 06 грудня 2016 року та декларацію після звільнення не пізніше 31 березня 2017 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 подала декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 28.09.2017 року, а декларацію за 2016 рік (після звільнення) - 07.04.2017 року, тобто несвоєчасно.

Відповідно даних, викладених в листі Національного агентства з питань запобігання корупції від 23 травня 2017 року№93-05/16382/118, за даними акта обстеження окремих функцій інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 25 січня 2017 року засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 01 січня 2017 року до 19 год. 30 хв. 04 січня 2017 року та частково 24-28 березня 2017 року.

Таким чином, наведеними доказами підтверджується, що ОСОБА_2, припиняючи свою діяльність, повязану з виконанням функцій місцевого самоврядування, 05 грудня 2016 року при звільненні, без поважних причин не подала декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а таку подала лише більш як через півроку 28.09.2017 року., а , будучи звільненою з посади в 2016 році, декларацію за минулий 2016 рік подала лише 07.04.2017 року.

ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду підтримала свої апеляційні вимоги, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнала та зазначила, що умислу на неподання декларації при звільненні вона не мала, при цьому електронну декларацію перед звільненням подала 29.10.2016 року, де були відображені дані як за 2015, так і частково за 2016 рік, а також надала до відділу кадрів письмову декларацію за 2016 рік. Щодо несвоєчасності подання декларації за минулий рік - 2016, зауважила на несвоєчасність її подання з огляду на неможливість доступу до Реєстру з огляду на його некоректну роботу.

Апеляційний суд оцінює критично показання ОСОБА_2, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи належними й допустимими доказами, та розцінюються судом як спосіб уникнення відповідальності. Зокрема, такі пояснення ОСОБА_2 спростовуються наданими суду довідками про заробітну плату, отриману нею за період 2015, 2016 роки. Так, всупереч тверджень апелянта в електронній декларації, поданій 29.10.2016 року відображено дані щодо доходів декларанта виключно за 2015 рік.

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про поважність значного пропуску строку на подачу декларації перед звільненням та причин несвоєчасного подання електронної декларації за 2016 рік, відтак доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є безпідставними.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що протоколи про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Так, протоколи про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відносно ОСОБА_2 складені у відповідності з вимогами п.5 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року, при цьому зміст протоколів про адміністративні правопорушення відповідає вимогам п.9 зазначеного розділу та положенням ст.256 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді місцевого суду є законна і обґрунтована, відтак підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області В.М.Герасименко